ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 травня 2021 року           справа №360/4052/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Осичнюка Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі  № 360/4052/20 (головуючий І інстанції Чернявська Т.І., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом  Осичнюка Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  до  Луганської обласної прокуратури  про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Осичнюк Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1  (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Луганської обласної прокуратури  (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:
- визнати протиправними дії та бездіяльність щодо надання ОСОБА_1 завідомо недостовірної інформації та ненадання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за запитом від 1 жовтня 2020 року;
- зобов`язати надати позивачу вичерпну відповідь по суті запиту від 1 жовтня 2020 року та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якому станом на 30 травня 2014 року були внесені відомості щодо обвинувачення або повідомлення про підозру за частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна;
- стягнути на користь позивача з Державного бюджету України моральну шкоду у сумі 10000 грн., спричинену протиправними діями та бездіяльністю відповідача з надання завідомо недостовірної інформації та ненадання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за запитом від 1 жовтня 2020 року (а.с. 1-3, 38).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року  у задоволенні позову відмовлено (а.с. 53-60).
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на те, що єдиною причиною відмови у наданні запитуваної позивачем інформації відповідач визначив те, що він не володіє запитуваною інформацією та не може сформувати витяг з ЄРДР у відповідному кримінальному провадженні з причини звільнення певних посадових осіб. При цьому, суд обгрунтував правомірність такої відмови у наданні інформації обставиною, на яку відповідач не посилався. Також, апелянт посилався на необхідність застосування до спірних відносин висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 08.04.2020 року у справі № 826/7244/18 та Верховного Суду в постанові від 31.07.2018 року у справі № 804/7312/15. Просив розглянути у справу у відсутність позивача (а.с. 66-69).
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
ОСОБА_1 звернулась до Луганської обласної прокуратури з запитом про надання публічної інформації від 1 жовтня 2020 року, в якому просила: надати вичерпну інформацію про внесення або невнесення до ЄРДР відомостей щодо обвинувачення або повідомлення про підозру ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна, за частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 190, частиною 2 статті 367, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України; якщо зазначенні вище відомості внесені надати відповідний витяг з ЄРДР, а якщо такі відомості не внесені, то надати витяг з ЄРДР за  № 12013030110000309 (а.с. 5).
Листом від 8 жовтня 2020 року № 27-224вих20 Луганська обласна прокуратура повідомила позивача, що за даними ЄРДР СУ ГУ МВС України в Луганській області 18 листопада 2013 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013030110000309 за частиною першою статті 255, частиною третьою статті 27, частиною першою статті 357, частиною другою статті 205, частиною третьою статті 212, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 364, частиною третьою статті 209, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 190, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 205, частиною третьою статті 27, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України. В подальшому, 28 травня 2014 року, матеріали кримінальних проваджень за частиною першою статті 205, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 205, частиною першою статті 358, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України виділені з кримінального провадження № 12013030110000309 в окреме провадження, якому присвоєно № 12014130000000129. В ЄРДР в числі відомостей про кримінальне провадження № 12014130000000129 обліковано дані про пред`явлення ОСОБА_1 14 грудня 2006 року обвинувачення за частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України та направлення 30 травня 2014 року обвинувального акта стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України до Ленінського районного суду міста Луганська для розгляду по суті. На теперішній час технічна можливість надати витяг у кримінальному провадженні    № 12014130000000129 відсутня, оскільки прокурори, які вносили відомості до ЄРДР та направляли обвинувальний акт до суду, з органів прокуратури звільнені. Також позивача повідомлено, що у зв`язку з захопленням у 2014 році адміністративних будівель органів прокуратури області незаконними збройними формуваннями, матеріали означених вище кримінальних проваджень у володінні Луганської обласної прокуратури - відсутні (а.с. 6).
Листом від 23 жовтня 2020 року за № 09/3-8155-20 Луганська обласна прокуратура на заяву позивача щодо внесення відомостей до ЄРДР обласною прокуратурою повідомила, що після винесення рішення Апеляційним судом Луганської області від 22 жовтня 2013 року про залишення без змін рішення Ленінського районного суду міста Луганськ від 16 серпня 2013 року про повернення на додаткове розслідування кримінальної справи, у якій ОСОБА_1 мала статус підсудної за частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 205, частиною другої статті 364, частиною другою статті 366 Кримінального кодексу України відповідні відомості 18 листопада 2013 року внесено до ЄРДР за № 12013030110000309. У зв`язку з захопленням адміністративних будівель прокуратури області та Головного управління МВС в Луганській області у місті Луганську незаконними збройними формуваннями, документи та матеріали зазначеного кримінального провадження у працівників Головного управління Національної поліції в Луганській області та Луганської обласної прокуратури - відсутні. У зв`язку з викладеним, на цей час немає можливості прийняти остаточне рішення у кримінальному провадженні                                                               № 12013030110000309 від 18 листопада 2013 року. Також відповідач повідомив позивача, що відповідно до відомостей ЄРДР у кримінальному провадженні № 12014130000000129 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України 30 травня 2014 року направлено до Ленінського районного суду міста Луганськ для розгляду по суті. Позивачу роз`яснено, що відповідно до вимог статей 303-307 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду (а.с. 20). 
Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
За змістом ч. 2 статті 2 Закону № 2939-VI цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Згідно статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 3 Закону № 2939-VI встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Так, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1); визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє (пункт 2); максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації (пункт 3); доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством (пункт 4); здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації (пункт 5); юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (пункт 6).
За змістом ч. 1 статті 4 Закону № 2939-VI доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п. 2 ч. 1 статті 5 Закону № 2939-VI).
Інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація (ч. 1 статті 6 Закону № 2939-VI).
Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (ч. 2 статті 6 Закону № 2939-VI).
Згідно ч. 5 статті 6 Закону № 2939-VI не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України «Про державну таємницю»), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону. 
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації (ч. 1 статті 12 Закону № 2939-VI).
Згідно ст. 8 Закону № 2939-VI таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю; порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.
Кожна особа має право: знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається; вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону; на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів; на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом (ч. 1 статті 10 Закону № 2939-VI).
Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується (ч. 3 статті 10 Закону № 2939-VI).
Згідно п. 1 ч. 1 статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом. Запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації (ч.ч. 1, 2 статті 16 Закону № 2939-VI).
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що находиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (ч.ч. 1-3 статті 19 Закону № 2939-VI).
Письмовий запит подається в довільній формі (ч. 4 статті 19 Закону № 2939-VI).
Згідно з ч. 5 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
За змістом ч. 1 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно ч. 1 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (ч.ч. 4, 5 статті 22 Закону № 2939-VI).
Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду (ч. 1 статті 23 Закону № 2939-VI).
Запитувач має право оскаржити ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача (пункти 3, 4, 7 частини другої статті 23 Закону № 2939-VI).
Відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації (п.п. 2, 3, 5 ч. 1 статті 24 Закону № 2939-VI).
Згідно ч. 3 статті 23 Закону № 2939-VI оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом ч. 2 статті 24 Закону № 2939-VI особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.
Щодо вимог, які стосуються бездіяльності Луганської обласної прокуратури з ненадання позивачу витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за запитом від 1 жовтня 2020 року та зобов`язання відповідача надати позивачу витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якому станом на 30 травня 2014 року були внесені відомості щодо обвинувачення або повідомлення про підозру за частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна.
Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього визначає Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затверджене наказом Генерального прокурора України від 30 червня 2020 року № 298 (далі - Положення № 298).
Згідно п. 2 глави 1 «Загальні положення» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» реєстр - створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом 
За змістом абзаців першого-другого пункту 3 глави 1 «Загальні положення» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298 реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження.
Держателем Реєстру є Офіс Генерального прокурора (далі - Держатель) (пункт 4 глави 1 «Загальні положення» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298).
Згідно абз. 1, 2 пункту 5 глави 1 «Загальні положення» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298 держатель здійснює виконання функцій адміністратора Реєстру (технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, його адміністрування та моніторинг використання інформації, зберігання та захист даних Реєстру, контроль права доступу тощо).
Відповідно до пункту 8 глави 1 «Загальні положення» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298 реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є: прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури; керівники органів досудового розслідування; керівники органів дізнання; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; дізнавачі підрозділів дізнання органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань, а також уповноважені особи інших підрозділів зазначених органів, уповноважені в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків (далі - уповноважені особи інших підрозділів).
Обсяг відомостей, що вносяться до Реєстру, передбачено пунктом 1 глави 2 «Порядок внесення відомостей до Реєстру» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298.
Згідно пункту 1 глави 4 «Надання відомостей з реєстру» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298 відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення.
Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (пункт 2 глави 4 «Надання відомостей з реєстру» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298) 
Згідно п. 3 глави 4 «Надання відомостей з реєстру» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298 до витягу з Реєстру включається інформація про: номер та дату реєстрації кримінального провадження (виділення матеріалів досудового розслідування); дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, наслідок розслідування кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові потерпілого, заявника (найменування юридичної особи та ідентифікаційний код Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР)); короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, якій повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї; найменування, код ЄДР, юридичну адресу, розрахунковий рахунок, місце та дату державної реєстрації юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, а також анкетні дані її представника; орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, дізнавача (дізнавачів) органів дізнання, уповноваженої особи (осіб) іншого підрозділу, працівника (працівників) підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.
За змістом п. 5 глави 4 «Надання відомостей з реєстру» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення № 298  надання витягу з Реєстру на всіх стадіях кримінального провадження, а також копії інформації, яка міститься у Реєстрі, у конкретному кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування здійснюється Реєстраторами, уповноваженими на здійснення досудового розслідування та нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у ньому.
Держатель надає відомості з Реєстру з додержанням вимог КПК України та Закону України «Про захист персональних даних» (п. 6 глави 4 «Надання відомостей з реєстру» розділу І «Основні засади ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» Положення                № 298).
Згідно п. 5 ч. 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
За змістом ч. 2 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. 
Таким чином, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.
Кримінальний процесуальний кодекс України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. А тому доступ учасників кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 222 Кримінального процесуального кодексу України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за запитом від 01 жовтня 2020 року та зобов`язання надати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якому станом на 30 травня 2014 року були внесені відомості щодо обвинувачення або повідомлення про підозру за частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна, не підпадають під дію Закону № 2939-VI, оскільки запитувана інформація є наслідком проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні та містить таємницю досудового розслідування, отримати яку позивач може виключно в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Луганської обласної прокуратури щодо ненадання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за запитом від 1 жовтня 2020 року та зобов`язання Луганської обласної прокуратури надати ОСОБА_1 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якому станом на 30 травня 2014 року були внесені відомості щодо обвинувачення або повідомлення про підозру за частиною першою статті 205, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кремінна.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Луганської обласної прокуратури щодо надання ОСОБА_1 завідомо недостовірної інформації та зобов`язання Луганської обласної прокуратури надати ОСОБА_1 вичерпну відповідь по суті запиту від 01.10.2020 року.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). 
Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Позивачем не доведено надання йому Луганською обласною прокуратурою завідомо недостовірної інформації на його запит про доступ до публічної інформації від 01.10.2020 року.
У відповіді на запит від 8 жовтня 2020 року за № 27-224вих-20 Луганською обласною прокуратурою позивачу надано інформацію, якою відповідач володів, щодо внесення або невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо обвинувачення або повідомлення про підозру ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна, за частиною першою статті 255, частиною четвертою статті 190, частиною другою статті 367, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України. 
У суду відсутні підстави вважати невичерпною надану інформацію у відповіді на запит від 08.10.2020 року за № 27-224вих-20, з огляду на зміст запиту позивача про доступ до публічної інформації від 01.10.2020 року.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову  у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Луганської обласної прокуратури щодо надання ОСОБА_1 завідомо недостовірної інформації та зобов`язання Луганської обласної прокуратури надати ОСОБА_1 вичерпну відповідь по суті запиту від 01.10.2020 року.
Позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у сумі 10000 грн., спричиненої протиправними діями та бездіяльністю Луганської обласної прокуратури з надання завідомо недостовірної інформації та ненадання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за запитом від 01 жовтня 2020 року, також не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено жодних порушень прав чи інтересів позивача з боку відповідача в межах спірних відносин та вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від інших вимог, у задоволенні яких відмовлено.
Щодо клопотання про постановлення окремої ухвали відносно посадових осіб Луганської обласної прокуратури, які внесли в офіційне листування завідомо недостовірні дані та послались на не передбачені законом обставини справи, та направлення такої ухвали до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, суд зазначає таке.
Згідно ч. 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.
Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.
При цьому, суд має право, а не зобов`язаний постановити окрему ухвалу. Проте, враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.
Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено певне правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити (службова недбалість, зловживання владою тощо).
В даному випадку, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача та винесення окремої ухвали суду в межах цієї справи, оскільки порушень закону, зазначених у позовній заяві, під час судового розгляду судом не встановлено.
Допущену слідчим помилку в номері кримінального провадження, а саме: замість цифри «5» вказано помилково цифру «4», суд розцінює як технічну описку.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом враховані висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 квітня 2020 року у справі № 826/7244/18.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. 
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311,  315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Осичнюка Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі  № 360/4052/20 за позовом  Осичнюка Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1  до  Луганської обласної прокуратури  про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 5 травня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                     Г.М. Міронова