Справа № 299/4574/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и
    
21.04.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , 
                                                        в с т а н о в и в :

Постановою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскаціївиготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн..

Згідно постанови, 09.12.2020 о 10 год. 09 хв. на автодорозі Т. 0735 5 км у м. Виноградів, ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме: надавав послуги з внутрішніх перевезень пасажирів у кількості 5 осіб на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом с. Чепа – м. Виноградів, чим порушив вимоги передбачені ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» та вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню. Зазначає, що пасажири, які були в його автомобілі є його знайомими, гроші за те, що їх підвозив, йому не надавали й не повинні були надавати, тобто будь-якого прибутку не отримував. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували викладені в протоколі обставини. Посилається і на те, що до протоколу не додано відомостей про те, що він здійснював перевезення оплатно чи систематично, а сам факт перевезення пасажирів, без мети отримання прибутку, не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП. Також зазначає, що інспектором Укртрансбезпеки не встановлено жодної особи – пасажира, який би стверджував, що передав йому чи мав намір передати йому гроші як водію (таксисту) за перевезення. Вважає, що протокол складено виключно формально, без долучення до нього всіх можливих та необхідних для об`єктивного, всебічного та повного дослідження судом обставин справи та прийняття законного рішення доказів. Просить постанову скасувати, постановити нову, якою провадження в справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає. 
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Апеляційний суд, відповідно до положень ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Суд, відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за здійснення пасажирських перевезень без відповідної ліцензії, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 0011174, 09.12.2020 о 10 год. 09 хв. на автодорозі Т. 0735 5 км у м. Виноградів, ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме: надавав послуги з внутрішніх перевезень пасажирів у кількості 5 осіб на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом с. Чепа – м. Виноградів, чим порушив вимоги ст. 29 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення. З указаного протоколу також убачається, що такий складено в присутності двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснені; копію протоколу йому вручено; у поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що перевозив 5 пасажирів із ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яких підібрав по дорозі (а. с. 1).
 З копії направлення на рейдову перевірку № 010588 від 09.12.2020 вбачається, що направлення видане працівникам Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області для проведення рейдової перевірки транспортних засобів до 15.12.2020 (а. с. 2). 
З наявних у матеріалах справи копій фотокарток убачається, що на них зображений автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter», н. з. НОМЕР_2 , в якому знаходиться 5 пасажирів (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення. 
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували викладені в протоколі обставини, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що начальник відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області Щубер І. І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо  ОСОБА_1  протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі та не посилався ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду справи.
Тому, апеляційний суд доходить висновку, що вищевказаний начальник відділу державного контролю та нагляду на пасажирському транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області ОСОБА_6 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що пасажири, які були в автомобілі є його знайомими, гроші за те, що їх підвозив, йому не надавали й не повинні були надавати, тобто будь-якого прибутку не отримував, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовується наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з матеріалів справи не вбачається, що під час проведення працівником Укртрансбезпеки перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу, останній вказував на те, що особи, які перебувають в автомобілі є його знайомими, гроші за те, що їх підвозив, йому не надавали й не повинні були надавати, тобто будь-якого прибутку він не отримував. Не підтверджено таких фактів і поясненнями осіб, які перебували в автомобілі ОСОБА_1 .. При оцінці цих доводів та прийнятті рішення береться до уваги і те, що під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не посилався на дані осіб (знайомих, яких підвозив), які знаходилися у керованому ним транспортному засобі, не клопотав про їх виклик та допит в апеляційному суді для підтвердження доводів апеляційної скарги у цій частині.
Як такі, що будь-яким чином не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення та не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення, а також не являються підставами для скасування оскаржуваної постанови, - апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що інспектором Укртрансбезпеки не встановлено жодної особи – пасажира, який би стверджував, що передав чи мав намір передати йому гроші як водію (таксисту) за перевезення.
Разом із тим, не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що до протоколу не додано відомостей про те, що він здійснював перевезення оплатно чи систематично, а сам факт перевезення пасажирів, без мети отримання прибутку, не узгоджується з диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд також враховує такі факти.
Як убачається зі змісту протоколу та зібраних у справі доказів, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів у кількості 5 осіб на транспортному засобі марки «Mercedes-Benz», н.з. НОМЕР_1 , за маршрутом с. Чепа – м. Виноградів, що дає обґрунтовані підстави вважати, що він займався підприємницькою діяльністю. 
 Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» діяльність із перевезення пасажирів підлягає ліцензуванню, тобто отримання особою, яка здійснює таку діяльність, відповідної ліцензії.
 При цьому, з матеріалів справи вбачається, що, надаючи послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_1 не мав ліцензії, отримання якої є обов`язковим для особи, яка займається перевезеннями пасажирів. Про наявність у ОСОБА_1 відповідної ліцензії не вказується як в апеляційній скарзі, так і не вказував ОСОБА_1 під час її розгляду.
 Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди). 
Зміст вказаної норми свідчить і про те, що адміністративна відповідальність настає й за одноразове надання послуг з перевезення пасажирів без відповідної ліцензії на зайняття таким видом діяльності.
Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення.
Тому, доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наведеним вище, і в свою чергу, визнає їх такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
При оцінці доводів апеляційної скарги береться до уваги і те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною нормою права, і її положення відсилають до нормативно-правових актів, якими передбачено порядок одержання ліцензії на можливість провадження підприємницької діяльності.
З урахуванням наведеного, як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що протокол складено виключно формально, без долучення до нього всіх можливих та необхідних для об`єктивного, всебічного та повного дослідження судом обставин справи та прийняття законного рішення доказів. Між тим, в апеляційній скарзі не вказується і не вказував під час розгляду справи апеляційним судом на те у чому саме полягає неповнота при проведенні перевірки, окрім вказаного вище, і чи впливають окремі недоліки при проведенні перевірки на законність та обґрунтованість постановленого у справі судового рішення. 
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення (вид та розмір якого ОСОБА_1 не оспорює) накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. 
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети – виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і є безпідставними, – без задоволення. 
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі й про виклик свідків, витребування доказів, тощо, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

                                                     П О С Т А Н О В И В :    

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             І. В. Стан