Номер провадження: 22-ц/813/4339/21 
Номер справи місцевого суду: 522/19714/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.
за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» на ухвалу Приморського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 щодо її відчуження, розпорядження та продажу; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії щодо вказаної квартири; заборонити вчинення будь-яких дій, спрямованих на реалізацію та відступлення права вимоги за дублікатом договору іпотеки № 281, виданого 13.10.2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д.; та заборонити ТОВ «Мані Флоу» та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо виселення та вселення осіб до квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою Приморського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 щодо її відчуження, розпорядження, продажу до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили. Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) щодо квартири АДРЕСА_1 , а також заборонено вчинення будь-яких дій, спрямованих на реалізацію та відступлення права вимоги за дублікатом Договору іпотеки номер 281, виданого 13.10.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили. Заборонено ТОВ «МАНІ ФЛОУ» та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо виселення осіб, зареєстрованих за вказаною адресою та вселення інших осіб в квартиру АДРЕСА_1 тощо до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» адвокат Сподін Віталій Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст..375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.1 п.1, ч.4 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:  до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 п.1, 2, ч.2 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. 
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
З таким висновком колегія суддів погоджується у повному обсязі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову в порядку ч.1. п.1 ст.152 ЦПК України, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2015 року, яка 16.10.2020 року на підставі рішення державного реєстратора вибула з її володіння з невідомих для неї обставин у власність ТОВ «МАНІ ФЛОУ». Заявник вважає, що її незаконно позбавлено права власності на квартиру, у зв`язку з чим вона має намір звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.
19.11.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «МАНІ ФЛОУ», приватного нотаріуса Ситнікової Ю.Д., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Атаманчук О.Г. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 16.10.2020 року про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «МАНІ ФЛОУ», поновлення запису про право власності на квартиру за позивачем, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Ситнікової Ю.Д. про видачу дублікату договору іпотеки. 
Таким чином вбачається, що між сторонами виник спір з-приводу квартири АДРЕСА_1 .
Оскільки предмет позову стосується перевірки законності дій реєстратора щодо проведеної ним державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «МАНІ ФЛОУ» та наявність в останнього законних підстав набуття права власності на спірне майно, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, а заходи забезпечення позову, які просила застосувати заявник шляхом накладення арешту на спірну квартиру, заборону реєстраторам вчиняти відносно спірної квартири будь-які реєстраційні дії, заборону вчинення будь-яких дій спрямованих на реалізацію та відступлення права вимоги за дублікатом договору іпотеки, заборону ТОВ «МАНІ ФЛОУ» та іншим особам здійснювати дії щодо виселення чи вселення до спірної квартири - співмірними із заявленими ОСОБА_1 вимогами.
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта щодо не співмірності, оскільки між предметом спору та заходами забезпечення позову вбачається наявний зв`язок та обраний позивачем спосіб забезпечення направлений на усунення можливості відчуження відповідачем предмета спору і тим самим зробити неможливим (наприклад поновити право власності позивача на квартиру) або утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд не переконався чи існує реальна загроза відчуження відповідачем спірного майна, оскільки забезпечення позову має за мету до вирішення справи по суті усунути саму реальну можливість відчужити предмет спору і тим самим утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Саме обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має звернутися до суду є підставою для забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги, що суд в порушення вимог ч.7 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову не вирішив питання про зустрічне забезпечення не є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. 
Окрім того, обов`язок застосувати зустрічне забезпечення в розумінні ч. 3 ст. 154 ЦПК України виникає у суду лише тоді, коли позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Матеріали справи доказів, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення не містять. 
Тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали та разом з тим не позбавляє апелянта в порядку ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із відповідною заявою про застосування зустрічного забезпечення позову зазначивши про відповідні обставини та додавши необхідні докази. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, та дійшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
За таких обставин, доводи апеляційної інстанції не спростовують правильність постановленої ухвали, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду Одеської області від 09 листопада 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено: 10.06.2021 року.

Головуючий          О.М. Таварткіладзе 

Судді:          С.О. Погорєлова

                                                                                 О.В. Князюк