ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3567/20	

Головуючий суддя І інстанції – Сацький Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя (доповідач):          Іванова С.М. 
                                                   суддів:            Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного Управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року в адміністративній справі №280/3567/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного Управління ДПС у Запорізькій області    про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.03.2020 р. №0009691-5005-0828,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до Головного Управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення відповідача від 06.03.2020 року №0009691-5005-0828.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1   було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 06.03.2020 №0009691-5005-0828.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято відповідачем правомірно та з дотриманням приписів чинного законодавства, що свідчить про його правомірність та відсутність правових підстав для його скасування.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, На підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 одноособово володіє об`єктом нерухомого майна загальною площею 98,60 кв.м  – котедж площею 91,4 кв.м та господарська будівля-насосна площею 7,02 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області №3 від 26.06.2018 встановлено ставки місцевих податків та зборів на 2019 рік.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.03.2020 №0009691-5005-0828, яким нараховано позивачу податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік у розмірі 2468,75 гривень.
У додатку до податкового повідомлення рішення від 06.03.2020 №0009691-5005-0828 «Розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 НОМЕР_2 » зазначено:
· код ДПІ об`єкта – 821
· код території об`єкта (КОАТУУ) – 2320355400
· адреса об`єкта – АДРЕСА_1 
· тип об`єкта – нежитлове приміщення
· дата державної реєстрації права власності – 05.11.2013
· дата державної реєстрації припинення права власності – 31.12.2999
· загальна площа об`єкта, кв.м – 98,60 
· розмір частки у праві спільної власності, кв.м, в залежності від періоду володіння – 98,60 
· пільга у вигляді зменшення бази оподаткування – не зазначено
· ставка податку – 0,60%   25,04 грн
· сума податку всього за 2019 рік – 2468,75 грн.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки загальна площа нерухомості становить 98,60 кв.м, а пільгова площа 120 кв. м, тобто перевищує загальну площу нерухомості, що перебуває у власності позивача, то база оподаткування у позивача відсутня.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до   ст. 265 Податкового кодексу України   податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Згідно п.п.   266.1.1    п. 266.1   ст. 266 Податкового кодексу України,   платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до п.п.   266.2.1   п.    266.2   ст. 266 Податкового кодексу України   об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Перелік будівель, які не є обєктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зазначений у підпункті   266.2.2. пункту   266.2   статті   266 Податкового кодексу України.
Згідно з п.п.   266.3.1   п. 266.3   ст.   266 Податкового кодексу України   базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до п.п.   266.3.2   п.   266.3   ст.   266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Пунктом 266.4.2 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.
Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за   формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
На виконання ст. 10 та ст. 266 Податкового кодексу України, рішенням XI сесії Кирилівської селищної ради VII скликання від 26.06.2018 №3 «Про встановлення місцевих податків та зборів» затверджено «Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», яке є обов`язковим до виконання юридичними та фізичними особами на території Кирилівської селищної ради.
Пунктом 2.2.  рішення Кирилівської селищної ради від 26.06.2018 №3, затверджено Положення про оподаткування  податком на нерухоме майно, відмінне від  земельної ділянки  (додаток 2).
Пунктом 3 Положення про оподаткування  податком на нерухоме майно, відмінне від  земельної ділянки визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Пунктом 5 Положення про оподаткування  податком на нерухоме майно, відмінне від  земельної ділянки визначено пільги зі сплати податку, а саме:
« 5.1. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
5.2. перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих у межах норм  підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, визначено у додатку 1.2 «Пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до цього  положення».
Така ж норма передбачена і Податковим кодексом України. Відповідно до п.266.4 ст.266 ПК України передбачено пільги із сплати податку:
266.4.1. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Пунктом 266.4.3 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що пільги з податку, передбачені   підпунктами 266.4.1   та   266.4.2   цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Оподаткуванню підлягає лише понаднормова площа житла, що обчислюється за наступною формулою: від загальної площі житлової нерухомості віднімається «пільгова» площа та множиться на ставку податку.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача щодо наявності у позивача обов`язку по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з огляду на наявність у останньої у власності котеджу та господарської будівлі-насосної.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи,  загальна площа нерухомості (котедж та господарська будівлі-насосна) становить 98,60 кв.м, а пільгова площа, визначена  підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України становить 120 кв. м, тобто перевищує загальну площу нерухомості, що перебуває у власності позивача, у зв`язку з чим база оподатування в даному випадку відсутня.
Що стосується посилань відповідача на те, що наведене нерухоме майно не відноситься до житлової нерухомості, а тому в даному випадку не підлягають застосуванню положення п.п. 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх хибними, з огляду на настунпе.
Відповідно до поданого позивачем свідоцтва про право власності від 22.11.2013 року № 13293357, останній на праві власності належить коттедж загальною площею 91.4 кв.м та господарська будівля – насосна площею 7.2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.п. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи: а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень; б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну; в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою; ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів.
Отже, з зазначених правових приписів вбачається, що котеджи за своєю правовою природою належнать до об`єктів житлової нерухомості, що свідчить про безпідставність наведених доводів відповідача.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з правовими висновками суду першої інстанції відносно протиправності прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 06.03.2020 року №0009691-5005-0828 та необхідності його скасування.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного Управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року в адміністративній справі №280/3567/20 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених     п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко