Справа № 463/339/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 33/811/470/21                                Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2021 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2021 року

ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
який проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн 00 коп. судового збору.
ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 01 січня 2021 року о 09 год. 25 хв. на вул. К. Левицького, 27 у м. Львові, керував автомобілем марки «MERСEDES BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся. Стверджує, що працівники поліції повідомили його, що з причин відсутності приладу «Драгер», йому потрібно підписати протокол так як є. Протокол підписав, не розуміючи, що в подальшому це буде прирівнюватися до визнання ним факту вживання алкоголю.
Вказує, що поліцейські не повідомили його про можливість пройти огляд у медичному закладі.
Вважає свідків у даній справі упередженими.
Також, апелянт звертає увагу, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим такий вважається недійсним, а протокол – недопустимим доказом. Зокрема, в протоколі не заначено, від проходження якого саме огляду відмовився водій (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння), а також, який порядок проходження огляду було запропоновано водієві.
Крім того зазначає, що з постанови не вбачається, що суддя досліджував письмові докази та допитував свідків. На думку, ОСОБА_1 , рапорт поліцейського чи інші докази не підтверджують факту перебування/не перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Стверджує, що його не відсторонили від керування транспортним засобом.
Зазначає також, що не порушував п.2.5 ПДР, оскільки цей пункт передбачає відмову від проходження огляду на стан сп`яніння працівника міліції у той час, як сам протокол складав поліцейський.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновок судді про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення від 01 січня 2021 року серії ДПР18 № 191588 (а.с.1);
долученим до матеріалів справи відеозаписом події від 01 січня 2021 2020 року, з якого вбачається, що поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду, однак ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку (а.с. 2);
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 01 січня 2021 року про те, що 01 січня 2021 року о 09 год. 35 хв. на вул. Левицького, 27 у м. Львові вони були присутніми при огляді на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; у їхній присутності вказаний водій відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога та за допомогою приладу «ДРАГЕР» для визначення стану сп`яніння (а.с.3,4).
Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо покликання ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, а протокол підписав під впливом працівників поліції, не розуміючи, що в подальшому це буде прирівнюватися до визнання ним факту вживання алкоголю, то таке спростовується матеріалами справи. Зокрема, як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських пройти огляд за допомогою «Драгера» та у медичному закладі відмовився. На запитання ОСОБА_1 «Якщо відмова, то що?», поліцейські повідомили, що тоді у протоколі запишуть відмову і це буде прирівняно до ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами.
Не відповідає дійсності твердження ОСОБА_1 про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, оскільки ОСОБА_1 під відеозапис засвідчив, що керувати до наступного дня не буде.
Крім того, слід зазначити, що постановою Кабінету міністрів України № 161 від 22.03.2017 п.2.5 ПДР викладено у такій редакції: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому твердження апелянта про те, що цей пункти передбачає відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника міліції, а не поліції, є надуманим. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддя не допитав свідків під час розгляду справи на правильність висновків суду не впливають, оскільки такі підтверджуються іншими доказами у справі, у тому числі і письмовими поясненнями свідків.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що вищезазначені свідки були запрошені поліцейським для того, щоб засвідчити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що з письмових пояснень не вбачається факт перебування/не перебування його в стані алкогольного сп`яніння. 
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах