ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1526/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А.
секретар судового засідання: Герасименко Ю.С.

За участю представників учасників справи:
Арбітражний керуючий -  Дарієнко В.Д. особисто 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка”
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2021
по справі №916/1526/20
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська”
до товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка”
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ
У травні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська” (далі – ТОВ „Агрофірма „Дністровська”) звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка” (далі – ТОВ „Мрія-Катранка”) посилаючись на неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошових зобов`язань перед кредитором.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка”, визнано грошові вимоги ТОВ „Агрофірма „Дністровська” до ТОВ „Мрія-Катранка” у сумі 2 470 329, 09 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича, тощо.
Постановою          Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2020 ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20 в частині призначення розпорядника майна ТОВ "Мрія-Катранка" – скасовано, в іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 у справі №916/1526/20 залишено без змін.
У січні 2021 ТОВ "Мрія-Катранка" звернулося до суду першої інстанції з заявою про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Мрія-Катранка" та заяви ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка” по справі №916/1526/20 за нововиявленими обставинами, ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка” по справі № 916/1526/20 - залишено в силі.
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що вказані в заяві обставини не були встановлені судом та не могли бути відомі, оскільки взагалі не існували на час постановлення ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство від 16.06.2020. 
Також, як відзначено місцевим господарським судом, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020, що підтверджує заборгованість ініціюючого кредитора до боржника, ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 було визнано саме нечинною, а не скасовано, як то вимагають приписи п.3 ч.2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України. 
На переконання суду першої інстанції, скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. У даному випадку, визнання судового акту нечинним відбувся у результаті волевиявлення сторін. Відмова від позову не спричинила порушення прав, а стала підставою для необхідності визнання постанови нечинною.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання боржника та ініціюючого кредитора на п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 320  Господарського процесуального кодексу України як на підстави для перегляду ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами не відповідають дійсним обставинам справи.
Як відзначено місцевим господарським судом, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка" було відкрито ухвалою господарського суду від 16.06.2020 у зв`язку з наявністю непогашеної заборгованості боржника перед кредитором, що на момент прийняття рішення про відкриття провадження було також підтверджено постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 (чинною, станом на 16.02.2020). Суд першої інстанції звернув увагу на те, що Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено обов`язку кредитора надавати до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство докази безспірності вимог у вигляді рішення суду про стягнення боргу, що набрало законної сили та відкрите виконавче провадження. 
Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ „Мрія-Катранка” з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі № 916/1526/20 про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами скасувати, прийняти нове судове рішення, яким заяву про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство задовольнити, ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство скасувати та у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка” відмовити.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що не погоджується із висновками суду щодо відсутності нововиявлених для даної справи обставин, оскільки такі висновки зроблені місцевим господарським судом із порушенням норм матеріального та процесуального права.
Так, апелянт стверджує, що грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника ґрунтувались на доводах про те, що боржник як юридична особа, створена шляхом виділу із ТОВ «Молокозавод», повинна нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Молокозавод», що виникли до моменту завершення виділу із договору поставки, підтверджені рішенням господарського суду Одеської області від 28.01.2015 по справі №916/2718/18. При цьому, за твердженням апелянта, як під час розгляду справи № 916/1453/19, так і під час розгляду справи про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка» заперечувало існування свого субсидіарного обов`язку перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська». Таким чином, як вважає апелянта, між сторонами по справі існував чіткий спір щодо обсягу (розміру) та взагалі наявності субсидіарного грошового зобов`язання, а витрати зі сплати судового збору взагалі є заборгованістю, обов`язок сплати якої виникає виключно із рішення суду.
На переконання скаржника, без наявності судового рішення, яке набрало законної сили, про покладення на ТОВ «Мрія-Катранка» субсидіарного обов`язку за виконання зобов`язання, основним боржником за яким виступало ТОВ «Молокозавод», та із урахуванням невизнання ТОВ «Мрія-Катранка» такого субсидіарного зобов`язання, а також із урахуванням наявності судової справи № 916/1453/19 в межах якої вирішувався судовий спір із цього питання свідчить про те, що без наявності постанови Південно-Західного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19 грошові вимоги ініціюючого кредитора ТОВ «Агрофірма «Дністровська» до ТОВ «Мрія-Катранка» носили спірний характер, тобто із них вбачався спір про право. 
Скаржник відзначає, що ухвала господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка» є такою, що базується на постанові Південно-Західного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19, тобто відповідна постанова суду апеляційної інстанції стала підставою для прийняття ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство. Однак, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду було визнано нечинними постанову Південно-Західного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19 та рішення господарського, суду Одеської області від 25.09.2019 по справі № 916/1453/19 у зв`язку із відмовою ТОВ «Агрофірма «Дністровська» від позову, а провадження у справі № 916/1453/19 закрито.
З урахуванням наведеного, як вважає скаржник, в результаті закриття провадження у справі № 916/1453/19, в межах якої судом в порядку позовного провадження досліджувалось питання про стягнення із ТОВ «Мрія-Катранка» як субсидіарного боржника заборгованості ТОВ «Молокозавод» перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська», що виникли із договору поставки, можливість пред`явлення в межах будь-якого із видів судочинства відповідних грошових вимог ТОВ «Агрофірма «Дністровська» до ТОВ «Мрія-Катранка» виключається.
А тому, на думку апелянта, визнання нечинною постанови Південно-Західного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19, яка спростовувала спірність грошових вимог ТОВ «Агрофірма Дністровська» до ТОВ «Мрія-Катранка» як субсидіарного боржника та створила грошові вимоги щодо сплати судового збору, з огляду на положення ч. 4 ст. 317 ГПК України щодо відсутності відмінності правових наслідків скасування та визнання нечинним судового рішення на стадії касаційного перегляду справи, є нововиявленою для справи обставиною в розумінні положень п. З ч. 2 ст. 320 ГПК України, оскільки втратило чинність, примусовість та обов`язковість рішення суду, на якому ґрунтувалась ухвала господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка».
Посилаючись на приписи ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства апелянт зазначає, що станом на час прийняття ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, жоден із доданих ініціюючим кредитором документів, окрім копії вступної та резолютивної частини постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19, не свідчив про те, що між ТОВ «Мрія-Катранка» та ТОВ «Агрофірма «Дністровська» існують будь-які правовідносини та зобов`язання. Будь-які інші обставини наявності заборгованості боржника ТОВ «Мрія-Катранка» в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені не були.
На переконання скаржника, приймаючи до уваги, що в результаті визнання нечинною постанови Південно-Західного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19 кредитор ТОВ «Агрофірма «Дністровська» втратив можливість вимагати в судовому порядку стягнення із ТОВ «Мрія-Катранка» як субсидіарного боржника заборгованості основного боржника ТОВ «Молокозавод», а також враховуючи, що ініціюючим кредитором до заяви про відкриття провадження у справі банкрутство не було додано жодного із документів та доказів, що підтверджують існування між «Мрія-Катранка» та ТОВ «Агрофірма «Дністровська» будь яких правовідносин та зобов`язань, а ТОВ «Мрія-Катранка» ніколи не визнавало вказаного обов`язку і встановити його наявність або відсутність з урахуванням цих обставин не вбачається за можливе в межах підготовчого засідання по справі про банкрутство через те, що відповідні обставини підлягають вирішенню виключно в межах справи позовного провадження, наведене свідчить про наявність між сторонами спору про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка» на підставі ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, що свідчить про наявність нововиявлених для даної справи обставин, які повністю спростовують висновки суду, покладені в основу ухвали, яка переглядалась судом першої інстанції.
За таких обставин, ТОВ «Мрія-Катранка» вважає, що наявні передбачені п. З ч. 2 ст. 320 ГПК України нововиявлені обставини, врахування яких має наслідком скасування ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка», із ухваленням нового судового рішення про задоволення відповідної заяви, скасування зазначеної ухвали та прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадженні у справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №916/1526/20 за апеляційною скаргою ТОВ „Мрія-Катранка” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 та призначено справу до розгляду на 17.03.2021.
18.02.2021 судом апеляційної інстанції отримано доповнення до апеляційної скарги в яких скаржник додатково зазначає, що в оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд послався на те, що до господарського суду надійшли заяви ТОВ "Мрія-Катранка", а також ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами. Однак, такі посилання, за твердженням апелянта, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ініціюючий кредитор ТОВ «Агрофірма «Дністровська» заяви про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 не подавав, відповідна заява відсутня в матеріалах справи. В свою чергу, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції самостійно, на власний розсуд, без відповідного звернення ТОВ «Агрофірма «Дністровська» розглянув його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка була ідентичною за змістом заяві боржника ТОВ «Мрія-Катранка». Тому, на думку апелянта, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду від 09.02.2021 також прийнята із порушенням норм процесуального права, а саме ст.ст. 4, 14, 320, 321 ГПК України щодо розгляду по суті неіснуючої в матеріалах справи заяви ТОВ «Агрофірма «Дністровська» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., однак колегією суддів даний відзив залишено без розгляду з огляду на таке. 
Згідно з приписами ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Так, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 встановлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу до 10.03.2021.
Проте, відзив на апеляційну скаргу був поданий до суду апеляційної інстанції арбітражним керуючим Дарієнко В.Д. 12.03.2021, тобто із пропуском строку встановленого судом. 
В свою чергу, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст. 119 ГПК України). 
Проте, у відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий не порушує питання щодо поновлення строку на подання відзиву, а також не навів, із посиланням на відповідні докази, обґрунтованих підстав, які об`єктивно перешкоджали йому надати відзив у встановлені судом строки. 
Отже, наданий арбітражним керуючим відзив на апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції залишив без розгляду як такий, що подано з порушенням встановленого процесуального строку.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.03.2021 розгляд справи призначено на 12.04.2021, у зв`язку із перебуванням судді Мишкіної М.А. у відпустці. 
16.03.2021 судом апеляційної інстанції отримано клопотання товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська” в якому товариство просило розглянути апеляційну скаргу без участі його представника, а також зазначило, що наполягає на задоволення апеляційної скарги. 
12.04.2021 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ТОВ «Мрія-Катранка» в якому товариство просило не розглядати справу за відсутності його представника та відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки представник ТОВ «Мрія-Катранка» адвокат Нестерова О.В. не має змоги прибути присутньою у судовому засідання від 12.04.2021 з огляду на перебування у місті Києві у зв`язку із службовим відрядженням. Окрім того, апелянтом не було отримано відзиву на апеляційну скаргу.
Розглянувши під час судового засідання наведене клопотання ТОВ «Мрія-Катранка» колегія суддів дійшла висновку про його відхилення з огляду на таке.
За приписами ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Статтею 202 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. 
За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).
Так, стверджуючи про вибуття представника ТОВ «Мрія-Катранка» у службове відрядження, товариством не надано жодних доказів на підтвердження наведених обставин, зокрема наказу про відрядження, із зазначенням причин, тощо.
Крім того, у випадках неможливості явки в судове засідання представника учасника справи учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно ст. 56, 60, 61 ГПК України з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. 
Також, за приписами ст. 197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України. 
Відтак, учасники справи не позбавлені можливості скористатися своїм правом передбаченим ст. 197 ГПК України та взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Колегія суддів відзначає, що судом апеляційної інстанції явка учасників справи не визнавалася обов`язковою, а представником ТОВ «Мрія-Катранка» у клопотанні не вказано, які об`єктивні обставини перешкоджають розгляду справи за його відсутності. 
Посилання представника ТОВ «Мрія-Катранка» на не отримання відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вже було зазначено вище, у зв`язку із пропуском арбітражним керуючим строку на його подання, судом апеляційної інстанції відзив залишено без розгляду. 
Судова колегія також зауважує, що 01.04.2021 представником ТОВ «Мрія-Катранка» адвокатом Нестеровою О.В. було подано до суду апеляційної інстанції заяву про ознайомлення з матеріалами справи, однак станом на час розгляду справи 12.04.2021, представник своїм правом не скористався. 
Відтак, клопотання представника ТОВ «Мрія-Катранка» про відкладення розгляду справи підлягає відхиленню.
Під час судового засідання від 12.04.2021 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи   на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Мрія-Катранка» підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції з заявою про перегляд за новоявленими обставинами ухвали Господарського суду Одеської області від 16.06.2020, ТОВ «Мрія-Катранка» зазначило, що даною ухвалою, серед іншого було визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника в сумі 2 470 329,09 грн, що підтверджені постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19. Однак, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.08.2020 було прийнято відмову ТОВ „Агрофірма „Дністровська” від позову, заявленого в межах справи № 916/1453/19, визнано нечинною, в тому числі, постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 по справі № 916/1453/19, а провадження у справі №916/1453/19 закрито. Отже, як вважає заявник, в установленому законом порядку скасовано (визнано нечинним) судове рішення, на якому ґрунтувались грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника та на підставі якого прийнято ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020. 
Відтак, як вважає заявник, визнання ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 по справі №916/1453/19 нечинною є обставиною, що передбачена пунктом 3 частини 2 статті 320 ГПК України, а також є істотною для розгляду справи №916/1526/20, оскільки ухвала Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 була прийнята на підставі скасованої в установленому законом порядку постанови. Окрім того, дана обставина не була встановлена судом та не була і не могла бути відома на час розгляду справи ТОВ „Агрофірма „Дністровська”, як особі, яка зверталася із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Інших документів та доказів, що підтверджують вимоги кредитора до боржника, за твердженням заявника, матеріали справи не містять, а визначені статтею 231 ГПК України правові наслідки закриття провадження виключають можливість порушення провадження у справі про банкрутство за грошовими вимогами до боржника, щодо яких неможливе судове стягнення після відмови від позову. 
Таким чином, як вважає заявник, заява ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка»  не підлягає задоволенню.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами є безпідставною та такою, що не підтверджена належними доказами, у зв`язку із чим відмовив у її задоволенні.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами (ч. 1 ст. 320 ГПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 320 ГПК України   не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Таким чином, перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за наявності підстав для такого перегляду та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених ГПК України.
Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.
До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
Водночас, суд зазначає, що нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.
Колегія суддів наголошує, що важливим при перегляді судового рішення є дотримання принципу юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (п. 46) неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» - принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 12.05.2020 у справі № 51-517ск18 Верховний суд зазначив, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.
У Постанові від 17.04.2018 у справі №1510/2-1411/11 Верховним Судом наведена правова позиція, згідно якої процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).
За таких обставин, при зверненні до суду із заявою в порядку глави 3 ГПК України заявником повинно бути доведено наявність підстав, встановлених ст. 320 цього Кодексу.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, у травні 2020 ТОВ „Агрофірма „Дністровська” звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка”.
Звертаючись з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка", ініціюючий кредитор зазначив про наявність грошового зобов`язання боржника перед ним.
Так, заявник зазначив, що рішенням господарського суду Одеської області у справі №916/2718/18   від 28.01.2019 з ТОВ “Молокозавод” стягнуто на користь   позивача 3262405,47грн. основного боргу, 18570,45грн.   три відсотки річних, 47573,03грн. інфляційних витрат та 25460,19грн. судового збору. Станом на 16.05.2019р. вимоги виконавчого документу з примусового виконання рішення суду у справі №916/2718/18 виконані частково, залишок нестягнутої заборгованості складає 2381040,09грн. При цьому, приватним виконавцем не виявлено будь-якого іншого майна чи грошових коштів ТОВ         “Молокозавод”, за рахунок звернення стягнення на які можливим є погашення вимог позивача за вищезазначеним виконавчим документом. 
Враховуючи невиконання основним боржником ТОВ “Молокозавод” своїх зобов`язань перед позивачем, що виникли із договору поставки молочної продукції №2 від 01.01.2015р. в сумі 2 381 040,09 грн., а також враховуючи, що ТОВ “Мрія-Катранка” було створено шляхом виділу із ТОВ “Молокозавод” відповідно до норм ст.ст.109, 619 ЦК України, ст.55 Закону України “Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю”, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з ТОВ "Мрія-Катранка" на свою користь заборгованості у розмірі 2381040,09 грн. 
Рішенням господарського суду Одеської області від 25.09.2019 по справі №916/1453/19 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Втім, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду по справі від 26.05.2020 позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з ТОВ “Мрія-Катранка” на користь ТОВ “Агрофірма “Дністровська” заборгованість в сумі 2381040,09 грн.
Означена постанова в силу положень ст. 284 ГПК України набрала законної сили з дня її прийняття, а саме 26.05.2020.
Як свідчать наявні матеріали справи, із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "Агрофірма "Дністровська" звернулося до суду першої інстанції 29.05.2020.
З огляду на відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка”, ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка”, визнано грошові вимоги ТОВ „Агрофірма „Дністровська” до ТОВ „Мрія-Катранка” у сумі 2 470 329, 09 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича, тощо.
Однак, ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 по справі №916/1453/19 задоволено заяву ТОВ "Агрофірма "Дністровська" про відмову від позову у справі №916/1453/19, прийнято відмову ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від позову до ТОВ "Мрія-Катранка" про стягнення коштів, визнано нечинними постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019 у справі №916/1453/19, провадження у справі №916/1453/19 закрито.
Саме прийняття Верховним Судом наведеної ухвали заявник вважає нововиявленою обставиною, яка є підставою для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка".
Втім, колегія суддів зазначає, що ухвала Верховного Суду від 02.09.2020 по справі №916/1453/19 прийнята після прийняття судом першої інстанції ухвали від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка”, отже є обставиною, яка мала місце після прийняття такого рішення, не існувала та не могла існувати на момент його прийняття.
За приписами ст. 317 ГПК України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають. Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, ухвала Верховного Суду про закриття провадження у справі не має зворотної сили, а втрата законної сили постанови суду апеляційної інстанції апеляційної інстанції пов`язується законодавцем саме з прийняттям касаційною інстанцією відповідного рішення, тобто з 02.09.2020.
З огляду на що, наведені заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими, оскільки не існували та не могли існувати на момент прийняття ухвали Господарського суду Одеської області від 16.06.2020, оскільки виникли пізніше. 
З урахуванням наведеного, у даному випадку ухвала Верховного Суду від 02.09.2020 по справі №916/1453/19, якою серед іншого, визнано нечинними постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019, не може слугувати підставою для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі №916/1526/20, оскільки на момент винесення оскаржуваної ухвали ще не існувало вказаної ухвали Верховного Суду, а отже господарський суд, який розглядав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, приймав до уваги постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 по справі №916/1453/19 як таку, що набрала законної сили та була чинною.
Також, за приписами ст. 320 ГПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, серед іншого, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Проте, у даному випадку постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019 у справі №916/1453/19 визнано судом касаційної інстанції нечинними у зв`язку із відмовою позивача від позову та прийняттям такої відмови Верховним Судом, а не скасовано, що у відповідності до п.3 ч. 2 ст. 320 ГПК України є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що ст. 307 ГПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав касаційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.
З урахуванням наведених законодавчих приписів, визнання судового рішення нечинним зумовлено саме волевиявленням сторони на відмову від заявлених позовних вимог, а не у зв`язку із наявністю обставин, встановлених судом касаційної інстанції, які є підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що наведені ТОВ "Мрія-Катранка" обставини, зокрема прийняття Верховним Судом ухвали від 02.09.2020 по справі №916/1453/19, не є та не можуть бути нововиявленими у розумінні чинного процесуального законодавства, що відповідно зумовлює відмову у задоволенні такої заяви. 
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням вищевикладеного наведені скаржником доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків місцевого господарського суду з приводу відсутності нововиявлених обставин у даній справі. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на висновок суду щодо необхідності залишення позову без розгляду. 
За приписами ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, серед іншого змінити рішення.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви ТОВ "Мрія-Катранка" та заяви ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка” по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами. 
В мотивах оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд зазначив, що до господарського суду надійшла заява ТОВ "Мрія-Катранка", а також заява ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами.
Відтак, суд першої інстанції розглянув дві заяви про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами, а саме заяву ТОВ "Мрія-Катранка" та заяву ТОВ „Агрофірма „Дністровська”.
Однак, як свідчать наявні матеріли справи, така заява була подана лише ТОВ "Мрія-Катранка". В свою чергу ТОВ „Агрофірма „Дністровська” надано заяву про визнання заяви ТОВ "Мрія-Катранка" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (т. 4, а.с. 17-19) в якій просило задовольнити заяву ТОВ "Мрія-Катранка" та скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020.
Наявні матеріали справи не містять окремої заяви ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково розглянув та прийняв рішення за заявою, яка відсутня у матеріалах справи, що зумовлює прийняття рішення про зміну оскаржуваної ухвали шляхом виключення з її резолютивної частини висновків про відмову у задоволенні заяви ТОВ „Агрофірма „Дністровська” про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. 

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково. 
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1526/20 змінити, виклавши її резолютивну частину у наступній редакції:
«В задоволенні заяви ТОВ "Мрія-Катранка" про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка" по справі №916/1526/20 за нововиявленими обставинами - відмовити. Ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка" по справі №916/1526/20 - залишити в силі».
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 19.04.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                 Богатир К.В.

Суддя                                                                                   Мишкіна М.А.