Ухвала
іменем України
18 травня 2021 року
м. Київ
Справа №766/15318/19
Провадження № 51-2443 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 11 березня 2021 року, 
в с т а н о в и в:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області  від 17 листопада                   2020 року
ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: 21 березня 2019 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України, звільненого 6  травня 2019 року за відбуттям строку призначеного покарання,
засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11 березня 2021 рокувирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо нього та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Засуджений вважає постановлені щодо нього судові рішення незаконними та необґрунтованими, винесеними з істотним порушенням кримінального процесуального закону. 
Зокрема, зазначає, що він був відсутній під час проголошення вироку щодо нього, оскільки після того, як він сказав останнє слово, а суддя вийшов до нарадчої кімнати, його було виведено із залу суду та доставлено до СІЗО. Його захисник також не був присутнім під час проголошення вироку щодо нього. Матеріали провадження підтверджують наведене, а також те, що йому не роз`яснили його права, зокрема: право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання. Крім того, апеляційний суд не перевірив та не спростував аналогічних доводів апеляційної скарги захисника, чим допустив, на думку засудженого, порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі. 
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікація його дій, призначене засудженому покаранняу касаційній скарзі не оспорюються та не заперечуються. 
Разом із тим, доводи засудженого ОСОБА_4 про незаконність вироку місцевого суду з підстав відсутності його в залі суду під час проголошення вироку колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 КПК України, визнається істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення.
Вказана вимога є однією з гарантій дотримання прав обвинуваченого, передбачених, зокрема, у ст. 42 КПК, та спрямована на ефективну реалізацію таких прав під час здійснення судового провадження.
Водночас, для прийняття рішення щодо того, чи є відсутність обвинуваченого в судовому засіданні під час здійснення судового провадження підставою для скасування судового рішення, слід визначити, яким чином така відсутність вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав.
Як убачається з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та копій судових рішень, ОСОБА_4 був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, виступав у дебатах та звертався до суду з останнім словом.
Відповідно ж до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.
На виконання зазначених приписів суд після виходу з нарадчої кімнати                                17 листопада 2020 року негайно проголосив вирок.
Апеляційний суд при цьому, розглядаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка є аналогічною за змістом з касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 , правильно наголосив на тому, що відсутність ОСОБА_4 в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права та не може бути підставою для скасування вироку суду.
До того ж, відсутність обвинуваченого на проголошенні вироку суду 17 листопада 2020 року не вплинуло на право останнього звернутися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, оскільки визначений ч. 2 ст. 395 КПК України строк на апеляційне оскарження вироку для обвинуваченого, який утримується під вартою обчислюється з дня отримання копії вироку.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначила, що ОСОБА_4                      29 січня 2021 року звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2020 року. Однак, ухвалою судді Херсонського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без руху як таку, яка не відповідає вимогам ст. 396 КПК України. Недоліки, викладені в ухвалі суду, обвинуваченим не усунуто, а тому ухвалою суду від 5 березня 2021 року апеляційна скарга повернута апелянту на підставі п. 1 ч.  3 ст. 399 КПК України.
Також на доводи апеляційної захисника, з посиланням на правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №  125/163/17, суд апеляційної інстанції зауважив, що не роз`яснення судом права на ознайомлення із журналом судового засідання та права на помилування, не є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції, оскільки такі порушення не перешкодили суду ухвалити законне судове рішення.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, підстав для сумніву в правильності таких висновків суду апеляційної інстанції немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів стосовно незаконності судових рішень, які могли би бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, касаційна скаргане містить.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст.  428 КПК України у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Херсонського                          від 11 березня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                      ОСОБА_3