П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
  14 квітня 2021  року                                                                                місто Київ 
 
                                                                                          справа № 757/46995/17-ц
                                                                                         провадження № 22-ц/824/5524/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду  в м.Києві апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану адвокатом Ручко Олександром Миколайовичем
на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 28 січня 2021 року, постановлену  у складі судді Литвинової І.В., 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про стягнення заборгованості, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2017 року ПАТ КБ «Приватанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 , як з поручителя відповідно до договору поруки № DNHILON04722/DPI. Від 27 грудня 2013 року, який був укладений в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором  № DNHILON04722 від 27 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ПрАТ «Технологічна Аграрна Компанія Об`єднана".
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року закрито провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Аграрні системні технології» про стягнення заборгованості.
Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" - адвокат Ручко О.М. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.    
В апеляційній скарзі посилався на те, що  ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, та такою, що постановлена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, не врахував, що  господарським судом судові рішення були прийняті після  звернення позивача до суду з цим позовом. Зі змісту ч.2 ст. 255 ЦПК України випливає, що суд може закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору, виключно, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову (висновок ВС викладений у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 741/1177/18).  Крім цього, апелянт посилається на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали справа перебувала на стадії підготовчого провадження, закриття ж провадження у справі  на цій стадії можливо лише  з двох підстав: відмова від позову та визнання позову та укладення мирової угоди, визначених ст..ст. 206, 207 ЦПК України.
Факт порушення провадження в справі про банкрутство TOB "Аграрні системні технології" є безумовною підставою прийняття поручителем ОСОБА_1 та в подальшомувиконання зобов`язань за Кредитним договором № DNH1LON04722/DP1 від 27 грудня 2013 року за боржника, незалежно від подальшого розгляду справи про банкрутство та її результату.
АТ КБ «ПриватБанк», укладаючи відповідний кредитний договір та надаючи боржнику за основним зобов`язанням кредитні кошти, а також укладаючи договір поруки з ОСОБА_1 , правомірно очікував та сподівався, що зобов`язання за кредитним договором будуть виконані в повному обсязі. А в разі їх невиконання боржником за основним зобов`язанням, з будь-яких причин, такі зобов`язання мають бути виконані поручителем, що повністю відповідає меті забезпечувальних зобов`язань - зменшенні негативних наслідків, що виникли у зв`язку з невиконання/порушенням основного зобов`язання, тобто захист майнового права кредитора.
При укладенні договору поруки, поручитель ( ОСОБА_1 ) прийняв на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником. Оскільки покладення на особу, яка забезпечує виконання зобов`язання, цих ризиків відбулося за договором, укладеним поручителем саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка забезпечує виконання зобов`язання, і після затвердження мирової угоди в процедурі банкрутства боржника за основним зобов`язанням та закриття провадження у відповідній справі про банкрутство. Тим більше, що відхилення вимог банку зумовлено «відсутністю предмету застави».
Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо закриття провадження в цій справі, не надав оцінки та не дослідив умови Договору поруки № DNH1LON04722/DP1 від 27 грудня 2013 року та не застосував до цих спірних правовідносин ст. ст. 204, 628, 638, 627, 629 6, ст.3 Цивільного кодексу України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.
Факт укладення мирової угоди та закриття провадження в справі про банкрутство боржника за основним зобов`язанням "Аграрні системні технології" за наявності заборгованості боржника за основним зобов`язанням не може вважатися підставою для припинення поруки, якщо кредитор за основним зобов`язанням до настання вказаних обставин реалізував своє право на стягнення заборгованості з поручителя, пред`явивши до нього позов. При цьому, наявність рішення, ухваленого за результатами розгляду такого позову не є обов`язковим, тим більше, що умовами відповідного договору поруки сторони погодили, що незалежно від того, з яких підстав зобов`язання не виконуються позичальником за кредитним договором, борг все одно повинен бути повернутий за рахунок виконання забезпечувального зобов`язання.
Визначальним є факт виконання зобов`язань за кредитним договором та погашення відповідної заборгованості.
Розглядаючи позовні вимоги, що випливають з вказаного кредитного договору, суд першої інстанції мав би перевірити правомірність цього договору, наявність відповідної заборгованості та винести рішення за результатом розгляду по суті, тим більше, що Господарським судом Київської області за результатомнового розгляду вимог Банку до ТОВ "Аграрні системні технології"встановлено факт наявності заборгованості ТОВ "Аграрні системні технології" перед АТ КБ «ПриватБанк» та порушення зобов`язань щодо її сплати (ухвала Господарського суду Київської області від 12 червня 2020 по справі №911/1540/18).
Провадження у цій справі триває вже понад три роки, в тому числі внаслідок вчинення відповідачем та третьою особою дій, що призвели до необґрунтованого затягування її розгляду (подача необґрунтованих та безпідставних клопотань, скарг).
У відзиві на апеляційну скаргу  представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат  Козачук М.О. просить апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції  залишити без змін.  У відзиві, зокрема, зазначає про те, що  висновок суду першої інстанції про відсутність предмета спору у цій справі є правильним, оскільки  на даний час порука ОСОБА_1 є припиненою внаслідок припинення основного зобов`язання (кредитного договору    № DNHILON04722 від 27 грудня 2013 року), вимоги за яким є погашеними в силу закону та ухвали Господарського суду Київської області    від 17 жовтня 2019 року.   
В судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» -  адвокат Мироненко В.В. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Козачук М.О., представник третьої особи  ТОВ «Аграрні системні технології» - адвокат Груба Д.І. проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили судове рішення суду першої інстанції  залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню, виходячи з наступного
 Закриваючи провадження у даній справі за заявою третьої особи ТОВ «Аграрні системні технології", на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції  виходив із відсутності предмета спору у зв`язку з припиненням поруки внаслідок припинення основного зобов`язання за кредитним договором № DNHILON04722 від 27 грудня 2013 року, вимоги за яким є погашеними в силу закону та ухвали Господарського суду Київської області    від 17 жовтня 2019 року 
Проте, такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного
Згідно з п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення «спір про право»» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право»   має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Суд,  постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі,  не звернув уваги на те, що закриття провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, можливо лише у судовому засіданні, а не при проведенні підготовчого судового засідання, оскільки згідно зі ст.200 ЦПК України, а саме її частиною четвертою, закриття провадження можливо на цій стадії процесу з двох підстав, це: відмова від позову, визнання позову та укладення мирової  угоди , визначених статтями 206,207 ЦПК України ( правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 741/1177/18).
Поряд із цим   за змістом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час  пред`явлення позову.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, у постанові від 9 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував конкретні обставини, не врахував висновків Верховного Суду і дійшов  передчасного та помилкового висновку про закриття провадження, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                   
 Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
суд, -
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  задовольнити.
Ухвалу  Печерського районного суду м.Києва від 28 січня 2021 року  скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                         О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                           Л.Д. Поливач
 
                                                                                     А.М. Стрижеус