ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2259/20  Номер провадження 33/814/194/21	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року 	м. Полтава	

               Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Гавриленко Л. М. , з участю особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12 січня 2021 року щодо 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, працюючого водієм ТОВ "БАС-ЕКСПРЕС", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
про притягнення до адміністративної відповідальності , передбаченої ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:
               Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини
Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 454 , 00 гривень на користь держави.
Згідно з постановою суду , ОСОБА_1 15.10.2020 року близько 09 год. 50 хв. в районі будинку № 124 по вул. Сакко в м. Полтаві керував транспортним засобом "РУТА 20", держ. номер НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті № 62 "с. Вакуленці – Центр – Зигіна – Половки – Алмазний – Південний вокзал - с. Вакуленці", перевозив 26 пасажирів при визначеній характеристикою даного транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 кількості місць для сидіння 18 разом із місцем водія, чим порушив пп. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року та п. 4 постанови МОЗ головного державного санітарного лікаря України № 23 від 21.05.2020 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову щодо нього скасувати , а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 44-3 КУпАП , а в разі можливості – звільнити від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. 
На переконання апеляційних вимог зазначає , що він вже притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-2 КУпАП за перевезення пасажирів понад визначену технічними характеристиками транспортного засобу. 
Також вказує , що постанова КМУ № 641 від 22.07.2020 , порушення карантинних норм якої йому ставиться у провину – втратила чинність. 
Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду
В судовому засіданні особа , яка притягається до адміністративної відповідальності апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.
Мотиви апеляційного суду
Заслухавши особу , яка притягається до адміністративної відповідальності , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою , що підлягає задоволенню , виходячи з такого.
Відповідно до ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.280 КпАП України, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя місцевого суду наведених вимог закону не дотримався та прийшов до помилкового висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення , ОСОБА_1 15.10.2020 року близько 09 год. 50 хв. в районі будинку № 124 по вул. Сакко в м. Полтаві керував транспортним засобом "РУТА 20", держ. номер НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті № 62 "с. Вакуленці – Центр – Зигіна – Половки – Алмазний – Південний вокзал - с. Вакуленці", перевозив 26 пасажирів при визначеній характеристикою даного транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 кількості місць для сидіння 18 разом із місцем водія, чим порушив пп. 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року та п. 4 постанови МОЗ головного державного санітарного лікаря України № 23 від 21.05.2020 року.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, цього ж дня 15 жовтня 2020 року за ці самі дії постановою поліцейського серії ДП 18 № 334673 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КпАП України та сплатив штраф у встановленому законом порядку.
Диспозицією ст.44-3 КпАП України (в редакції Закону України від 17 березня 2020 року №530-IX) передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Ця стаття Кодексу, за своєю структурою, є бланкетною нормою, оскільки відповідальність за нею настає у разі порушення особою інших правових норм, якими визначена певна поведінка цієї особи.
В даному випадку суд встановив порушення ОСОБА_1 п.п.2 п.11 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якого забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу та визначена в реєстраційних документах.
Аналогічні тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при наданні послуг з перевезення пасажирів на період карантину встановлено у п.4 Постанови Головного державного санітарного лікаря України №23 від 21.05.2020 року.
Водночас, порушення правил перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів також відноситься до адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.
При цьому, приписами ч.1 ст.121-2 КпАП України передбачено відповідальність за перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Таким чином, в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність за одне й те саме правопорушення, адже у разі притягнення до відповідальності водія на підставі ст.44-3 КпАП України (в редакції Закону України від 17 березня 2020 року №530-IX) і за ч.1 ст.121-2 цього Кодексу, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення, а також вид стягнення - штраф у грошовій формі.
Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно зі ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборонено переслідування, або судовий розгляд щодо правопорушення, якщо воно виникло з ідентичних фактів або фактів, які по суті були однаковими.
Враховуючи наведене, з огляду на те, що ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КпАП України за перевезення пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, приходжу до висновку про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ці ж дії за ст.44-3 КпАП України (в редакції Закону України від 17 березня 2020 року №530-IX).
Відповідно до п.8 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.
Отже, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п.8 ст.247КпАП України, а апеляційна скарга задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 12 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.8 ст.247 КпАП України у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя А.О.Рябішин