П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/2764/21	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів   – Кравця О.О.,
                                 – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу адвоката Дмітрієва Руслана Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, - 
В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати наказ голови Національної поліції України № 502 о/с «По особовому складу» від 17.05.2019 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, доказів сплати 908,00 грн. судового збору та доказів звернення у строки, визначені ст.122 КАС України чи належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду (з копією сторонам).
11 березня 2021 року позивачем до суду першої інстанції було подано заяву про усунення недоліків, до якої додано позовну заяву, докази сплати судового збору та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Так, заяву про поновлення строку звернення до суду позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ йому не вручали та з ним його не ознайомлювали, засвідчену копію наказу голови Національної поліції України № 502 о/с «По особовому складу» від 17.05.2019 року отримав 05.12.2020 року на підставі запиту та що до дати звернення (07.10.2019 р.) до касаційної інстанції та до фактичного прийнята Верховним Судом (29.09.2020 р.) рішення у справі №1540/4207/18, позивач не знав та не міг знати чи порушує або чи буде порушуватиме видання наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с його соціальні права на отримання в ГУ НП в Одеській області одноразової грошової допомоги, на яку має право відповідно до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію України» та Порядку та умовам виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх Справ України від 11.01.2016 № 4, оскільки скориставшись правом на судовий захист шляхом оскарження у касаційному порядку постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року, позивач чекав вирішення вказаного питання вищою судовою інстанцією. Тільки після отримання у листопаді 2020 року повного тексту постанови Верховного Суду - Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 року у справі №1540/4207/18, позивач дізнався що видання головою Національної поліції України наказу від 17.05.2019 року №502о/с, позбавило його права на отримання в ГУ НП в Одеській області одноразової грошової допомоги. Також посилається на введення на території України карантину як на підставу пропуску строку звернення до суду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу повернуто позивачеві.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, адвокат Дмітрієв Руслан Борисович звернувся до суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_1 , в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви та поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, що підтверджується копією довідки МСЕК та копіями посвідчень інваліда, які не надавались суду першої інстанції з причини відсутності у позивача на той час оригіналів зазначених документів, при цьому у зв`язку з встановленням особливого режиму роботи лікарень під час введення на території України карантинних обмежень, відновити зазначені документи позивачу ОСОБА_1 вдалося лише після звернення до суду першої інстанції. Апелянт вказує, що саме хворобливий стан здоров`я позивача став підставою для термінового його звільнення з органів національної поліції, а з часу звільнення по даний час позивач систематично проходить стаціонарне лікування наслідків отриманої при виконанні службових обов`язків травми, має довготривалий процес одужання та реабілітації.
Апелянт також вказує, що до дати звернення до касаційної інстанції (07.10.2019 р.) та до фактичного прийняття Верховним Судом (29.09.2020 р.) рішення у справі №1540/4207/18, позивач не знав та не міг знати чи порушує або чи буде порушуватиме видання наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с його соціальні права, зокрема  на отримання одноразової грошової допомоги. Крім того, апелянт вказує, що касаційну скаргу було подано представником позивача, з якою позивач ознайомлений не був. Апелянт вважає, що наведені обставини створили об`єктивні перешкоди для своєчасного звернення до суду та не залежали від його волевиявлення. 
Представником відповідача та третьої особи надано до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, у яких зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав до суду доказів того, що він вчинив усі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації його процесуальних прав з метою їх захисту, при цьому наведені причини пропуску з огляду на їх зміст не можна визнати такими, що створювали чи могли створити в майбутньому перешкоди для звернення до суду. За висновками суду першої інстанції, жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перепон у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів не зазначено та судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами .
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів(ч. 3 ст. 122 КАС України).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).
Пунктом 17 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З аналізу вказаних законодавчих норм вбачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права при звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. 
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що оскільки спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу звільнення з публічної служби, до спірних відносин підлягає застосуванню місячний строк звернення до адміністративного суду.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №1540/4207/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії.
Водночас, під час апеляційного перегляду рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №1540/4207/18, до апеляційної скарги Національної поліції України було додано копію наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с, який є предметом оскарження у межах даної справи. В подальшому, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції було особисто подано відзив на апеляційну скаргу, датований 25.06.2019 року, зі змісту якого вбачається, що позивач ознайомлений зі змістом копію наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с.
В подальшому, згідно інформації з програмного забезпечення «Діловодство спеціалізованого суду», 07.10.2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18. Вказана касаційна скарга також була підписана особисто ОСОБА_1 , чим спростовуються доводи апелянта, що касаційну скаргу було подано представником позивача, а з касаційною скаргою позивач ознайомлений не був.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, зволікання позивача із зверненням до суду з даним позовом через бажання позивача дочекатись вирішення його касаційної скарги Верховним Судом по справі №1540/4207/18 не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 року по справі №1540/4207/18 не позбавляло його права на оскарження наказу Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки 25.06.2019 року було достовірно відомо про існування та зміст наказу голови Національної поліції України від 17.05.2019 року №502о/с, місячний строк звернення до суду був пропущений позивачем.
На підставі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, зокрема: заявник не зміг довести, що він вчиняв будь-які кроки, щоб довідатись про стан провадження у його справі, отже його скарга є необґрунтованою, оскільки є невідповідною вимозі «розумного строку».
Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що наказом від 17.05.2019 року №502о/с порушуються його права та законні інтереси.
Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я позивача, як на підставу поновлення строку звернення до суду, оскільки вказані доводи було покладено в основу обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду лише під час подання апеляційної скарги. Суд наголошує, що навіть за наявності у позивача певних проблем зі здоров`ям, зазначені обставини не заважали йому особисто подавати заяви по суті справи у межах справи №1540/4207/18. 
Крім того, згідно вимог ч.4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В обґрунтування поважності підстав ненадання вказаних доказів апелянтом зазначено, що документи стовно стану здоров`я позивача не надавались суду першої інстанції з причини відсутності у позивача на той час оригіналів зазначених документів, при цьому у зв`язку з встановленням особливого режиму роботи лікарень під час введення на території України карантинних обмежень, відновити зазначені документи позивачу ОСОБА_1 вдалося лише після звернення до суду першої інстанції. Водночас, вказані доводи апелянта жодними доказами не підкріплені, а зміст поданих до суду апеляційної інстанції копій документів не свідчить про те, що такі документи були втрачені та в подальшому відновлені.
26 квітня 2021 року апелянтом було додатково подано виписку з медичної карти ОСОБА_1 , водночас зі вказаної виписки взагалі не вбачається, в які саме дати позивач перебував на лікування. Разом з тим, апелянтом взагалі не обґрунтовано, як саме зазначена виписка доводить поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, з огляду зокрема на те, що за доводами апелянта вказана виписка видана 21.04.2021 року.
При цьому, судом вірно зазначено, що позивачем у своїй заяві не обґрунтовано, які саме обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, перешкоджали йому звернутись до суду з даним адміністративним позовом у передбачені ст.122 КАС України строки.
Більш того, під час звернення до суду першої інстанції із заявою про поновлення строків для звернення з позовною заявою, позивачем було вказано, що належним чином засвідчену копію оскаржуваного наказу позивач отримав 05.12.2020 року. Таким чином, оскільки позовну заяву було подано до суду 24.02.2021 року, навіть якщо приймати до уваги вищезазначені доводи позивача, місячний строк звернення до суду було пропущено.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вказані позивачем обставини не є об`єктивно непереборними, залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду.
З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов подано з пропуском встановленого процесуальним законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, наслідком чого є повернення адміністративного позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Дмітрієва Руслана Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору Головне управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                               М.П. Коваль

Суддя:                                                                                     О.О. Кравець

        Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва