ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

11 червня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 759/10013/20
Головуючий у першій інстанції – Коробенко С.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/687/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Бобрової І.О., Губар В.С. 
секретар: Поклад Д.В.
    
сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Київський апеляційний суд

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва у складі судді Коробенка С.В. від 25 березня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Київ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди,
                                  
                            В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду, вираженою у розголошенні персональних даних, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 15.06.2020 року він отримав лист із Київського апеляційного суду, підписаний суддею Шкоріною О.І., який містився в конверті, на якому, в порушення положень Закону України ”Про захист персональних даних”, було зазначено номер його телефону. Позивач вказував, що він не надавав Київському апеляційному суду дозволу на розголошення своїх персональних даних, і тому відповідач допустив порушення Закону, у зв`язку з чим ОСОБА_1 завдана моральна шкода, в рахунок відшкодування якої позивач просить стягнути на свою користь з відповідача 100 000 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.06.2020 року цивільну справу №759/10013/20 за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди направлено до Солом`янського районного суду м.Києва за територіальною юрисдикцією.  

Ухвалою Верховного Суду від 24.09.2020 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю суду, вираженою у розголошенні персональних даних, - Чернігівському апеляційному суду.     

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати п.п.1 та 4 резолютивної частини рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року у справі №759/10013/20, та стягнути з Київського апеляційного суду на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції допустив порушення норм права, суд першої інстанції не виконує судові рішення, а саме, постанову Чернігівського апеляційного суду від 24.11.2020 року №22-ц/4823/1329/20 та ухвалу Верховного Суду від 24.09.2020 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 в порядку статті 22 ЦПК України звертався до суду першої інстанції із клопотанням щодо передачі спору на розгляд іноземного суду, на що була надана мовчазна згода відповідача, проте, вказана заява не розглянута судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги стверджують, що зміст рішення суду першої інстанції порушує права людини та суперечить суддівській етиці, при цьому, має місце порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду справи, та очевидне затягування розгляду справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що п.4 резолютивної частини рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року є нікчемним, судом не вказана підсудність для апеляційного оскарження, при тому, що підсудність для апеляційного оскарження визначена ухвалою Верховного Суду від 24.09.2020 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 не надавав своєї згоди відповідачу на розголошення своїх персональних даних, у тому числі, на конвертах поштового зв`язку.

28.04.2021 року на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшов відзив Київського апеляційного суду на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року у даній цивільній справі. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Київський апеляційний суд просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку із її безпідставністю, а обгрунтоване рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року - залишити без змін.  

28.04.2021 року на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на даний відзив Київського апеляційного суду, в якій ОСОБА_1 просить видалити вказаний відзив на апеляційну скаргу із матеріалів справи, оскільки він підписаний неповноважною особою, і поданий з порушенням строку, визначеного ухвалою апеляційного суду від 12.04.2021 року.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказане клопотання позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки відзив відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підписано головою Київського апеляційного суду Головачовим Я.В. (а.с.97-99). Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12.04.2021 року відповідачу було встановлено термін для подання можливого відзиву на апеляційну скаргу до 28.04.2021 року (а.с.88), відзив Київського апеляційного суду на апеляційну скаргу ОСОБА_1 надійшов на адресу Чернігівського апеляційного суду 28.04.2021 року, тобто, у визначений  строк, оскільки прийменник ’’до’’ визначає кінцеву календарну дату чинності чи виконання певної дії. При поєднанні прийменника ’’до’’ з календарною датою, така дата входить до строку. 
     
Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, без повідомлення учасників справи. 
Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.92,93,94,95), сторони по справі отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.  
В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що Київським апеляційним судом супровідним листом від 10.06.2020 року за підписом судді Київського апеляційного суду Шкоріної О.І., на адресу ОСОБА_1 було направлено копію ухвали суду від 10.06.2020 року для відома та ознайомлення, у справі №759/5109/20, номер поштового відправлення 0318629446842. На поштовому конверті, поруч із адресою ОСОБА_1 , було зазначено номер мобільного телефону позивача (а.с.2,3).
15.06.2020 року ОСОБА_1 на адресу Київського апеляційного суду було направлено електронний лист, в якому було запропоновано судді Шкоріній О.І. сплатити 50 000 гривень ОСОБА_1 , за розголошення персональних даних позивача (а.с.4). 

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди. Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2021року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції прийняв до уваги фактичні обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності нормам права висновку рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного  рішення  суду  першої  інстанції  від  25.03.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.               
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1), у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду, вираженою у розголошенні персональних даних, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 15.06.2020 року він отримав лист із Київського апеляційного суду, підписаний суддею Шкоріною О.І., який містився в конверті, на якому, в порушення положень Закону України ”Про захист персональних даних”, було зазначено номер його телефону. Позивач вказував, що він не надавав Київському апеляційному суду дозволу на розголошення своїх персональних даних, і тому відповідач допустив порушення Закону, у зв`язку з чим ОСОБА_1 завдана моральна шкода, в рахунок відшкодування якої позивач просить стягнути на свою користь з відповідача 100 000 гривень.

24.05.2021 року на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій позивач вказує, що відповідач не визнає та не виконує Закон України ’’Про захист персональних даних’’, і продовжує практику розголошення персональних даних. За даних обставин, позивач зазначає, що він збільшує позовні вимоги вдвічі - 200 000 гривень (а.с.111-114).            
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що дана заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог не може бути предметом розгляду апеляційного суду в силу приписів ч.6 статті 367 ЦПК України, відповідно до якої в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Відповідно до положень ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.                      

Обгрунтовуючи вимоги заявленого позову, позивач посилався на порушення відповідачем вимог Закону України ’’Про захист персональних даних’’. Вирішуючи питання про наявність порушення відповідачем положень Закону України ”Про захист персональних даних”, апеляційний суд виходить із наступного. 
Статтею 2 Закону України ”Про захист персональних даних” визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Відповідно до ч.1 статті 14 Закону України ”Про захист персональних даних”, поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних.
Частиною 1 статті 24 Закону України ”Про захист персональних даних” регламентовано, що володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Закон України ”Про поштовий зв`язок” визначає правові, соціально - економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг.
Частинами 1,2 статті 13 Закону України ’’Про поштовий зв`язок’’ регламентовано, що оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), які, відповідно до п.1, визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Відповідно до п.2 даних Правил, реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.
Згідно з п.21 Правил, адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу через смс-повідомлення, повідомлення, що підтримується засобами Інтернету, або повідомлення у паперовому вигляді за встановленим оператором поштового зв`язку зразком.
Відповідно до підпункту 1 п.42 Правил, на поштовому відправленні, поштовому переказі зазначається: найменування адресата: для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові (у називному відмінку), для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, організації, а також якщо відомо посада, ім`я та прізвище адресата. На простих та рекомендованих поштових картках, листах і бандеролях (крім тих, що адресуються до запитання) може бути зазначено лише прізвище та ініціали або ім`я та прізвище адресата. На поштових відправленнях, адресованих до населених пунктів, які не мають вулиць і нумерації будинків, прізвище, ім`я та по батькові адресата зазначаються повністю; за наявності номер мобільного телефону адресата (для реєстрованих поштових відправлень).
Абзац перший п.91 Правил визначає, що інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.
Виходячи із наведеного, вказаними положеннями Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 визначено, що за наявності у відправника інформації щодо номеру мобільного телефону адресата, такий зазначається на поштовому відправленні. При цьому, зазначення даної інформації на поштових відправленнях забезпечує роботу операторів поштового зв`язку щодо повідомлення адресата про надходження на його адресу реєстрованого поштового відправлення.
Діяльність AT ”Укрпошта”, як єдиного національного оператора поштового зв`язку, передбачає обробку персональних даних користувачів послуг поштового зв`язку, її контрагентів та працівників. Даний оператор здійснює обробку персональних даних суб`єктів персональних даних з метою надання їм послуг поштового зв`язку на підставі дозволу на обробку персональних даних, наданого відповідно до Закону України ”Про поштовий зв`язок” для здійснення своїх повноважень та для виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних. Відповідно до відомостей офіційного веб-сайту, АТ ”Укрпошта” у своїй діяльності, зокрема, дотримується установленої політики конфіденційності та політики засад обробки персональних даних.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що в діях відповідача, на які посилається позивач, відсутні порушення Закону України ”Про захист персональних даних”, оскільки поштовий конверт (а.с.2) було заповнено у відповідності до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, і за даних обставин, права позивача, в контексті Закону України ’’Про захист персональних даних’’, відповідачем порушено не було. 

Також необхідно зазначити, що п.2 ч.3 статті 175 ЦПК України визначає, що разом з іншими відомостями, позовна заява повинна містити місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін та інших учасників справи. Зазначення вказаних відомостей передбачає використання судом даної інформації в процесі здійснення судочинства. 

Відповідно до ч.2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч.3 статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд зазначив у оскаржуваному рішенні від 25.03.2021 року, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди відповідачем. Позивачем не вказано, в чому саме полягає порушення його прав у зв`язку із зазначенням засобів зв`язку (номеру телефону) ОСОБА_1 на направленій йому судом поштовій кореспонденції, і яку шкоду позивачу було цим спричинено. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що наявність вказаної вище інформації на поштових конвертах вимагається єдиним національним оператором поштового зв`язку - AT ’’Укрпошта’’, з метою покращення надання послуг користувачам, а також для прискорення процедури повідомлення адресатів про надходження поштової кореспонденції. При цьому, судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 25.03.2021 року зазначено, що виконання з боку суду вимог, встановлених правилами надання послуг поштового зв`язку щодо оформлення поштових конвертів, у яких здійснюється направлення документації, сприяє своєчасному отриманню учасниками судового процесу судової кореспонденції.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції не виконує судові рішення, а саме, постанову Чернігівського апеляційного суду від 24.11.2020 року №22-ц/4823/1329/20 та ухвалу Верховного Суду від 24.09.2020 року. 
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року, виходячи із наступного.   
Ухвалою Верховного Суду від 24.09.2020 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної бездіяльністю суду, вираженою у розголошенні персональних даних, - Чернігівському апеляційному суду (а.с.51). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, скасовано ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 28.08.2020 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною і повернуто ОСОБА_1 , а справу направлено до того ж суду для продовження її розгляду по суті (а.с.57-58). Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 23.12.2020 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду, вираженої у розголошенні персональних даних (а.с.64-65). 25.03.2021 року Солом`янським районним судом м.Києва ухвалено оскаржуване позивачем рішення (а.с.77-79). 
Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги щодо невиконання судом першої інстанції постанови Чернігівського апеляційного суду від 24.11.2020 року №22-ц/4823/1329/20 та ухвали Верховного Суду від 24.09.2020 року, спростовуються матеріалами даної цивільної справи.  

Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_1 в порядку статті 22 ЦПК України звертався до суду першої інстанції із клопотанням щодо передачі спору на розгляд іноземного суду, на що була надана мовчазна згода відповідача, проте, вказана заява не розглянута судом першої інстанції.
Відповідно до ч.1 статті 22 ЦПК України, у випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, спір, який відноситься до юрисдикції загального суду, може бути переданий за угодою сторін на вирішення суду іншої держави.
Як вбачається із відзиву відповідача на апеляційну скаргу (а.с.97-99), відповідач вказує, що його не було ознайомлено з даним клопотанням позивача, його мотивами та підставами передання справи. Відповідач зазначає, що Київським апеляційним судом не могло бути надано згоди щодо передачі справи на вирішення суду іншої держави. При цьому, відповідач стверджує, що оскільки між сторонами у даній справі не існує будь-яких договірних правовідносин, і, відповідно, не може існувати угоди про передачу спору на вирішення суду іншої держави, то за даних обставин, відсутні підстави для застосування положень статті 22 ЦПК України.              
Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року, оскільки вони не спростовують висновків даного рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову, які узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.      

Доводи апеляційної скарги вказують, що п.4 резолютивної частини рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року є нікчемним, судом не вказана підсудність для апеляційного оскарження, при тому, що підсудність для апеляційного оскарження визначена ухвалою Верховного Суду від 24.09.2020 року.
На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року, виходячи із наступного. Як вбачається із рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 25.03.2021 року, в п.4 його резолютивної частини судом зазначено повне найменування сторін справи, зареєстроване місце проживання позивача, місцезнаходження відповідача, реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача, ідентифікаційний код юридичної особи - відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, що відповідає вимогам п.4 ч.5 статті 265 ЦПК України, яка регламентує зміст рішення суду. 

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2021 року, ухваленого на підставі норм права, які регулюють спірні правовідносини, та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом. 

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                                  
                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 25 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 11.06.2021 року.      

Головуючий:                                            Судді: