У х в а л а  
 
27 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 753/20172/16
провадження № 61-6225 ск 21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),                   Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,      
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення грошових коштів,
 
В с т а н о в и в:
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ), в якому просив:  розірвати договір підряду від 03 липня 2016 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача 72 269,00 грн на відшкодування вартості оплаченого, але невиконаного замовлення (збитки), яка становить залишок від загальної суми, сплаченої позивачем відповідачу за вказаним договором та 210 541,50 грн пені за прострочення виконання замовлення.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково; розірвано договір підряду                    від 03 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та                                    ФОП ОСОБА_1 ; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Постановою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення грошових коштів скасовано;справу у наведеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
14 квітня 2021 року  ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Верховного Суду від                      19 лютого 2020 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року; рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2018 року залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_2 від 09 серпня 2018 року без задоволення.
 
Вивчивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Як вбачається із матеріалів касаційної скарги,  ОСОБА_1  оскаржує постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
 
Тобто вказаними нормами не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку постанови суду касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною третьою статті 419 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 19 лютого                  2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення грошових коштів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

                                                                                                                      С. О. Карпенко

                                                                                                                      В. А. Стрільчук