Справа № 433/1754/17 
Провадження № 22-ц/810/775/20 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Гаврилюк В.К., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Залюшного О.Г.

учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного АТ «Ощадбанк»
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку 

апеляційну скаргу
ОСОБА_3 
на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Суського О.І., в залі судових засідань Троїцького районного суду Луганської області в смт. Троїцьке
за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Луганського обласного АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 04.10.2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 276_199, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 290 000,00 грн строком на 180 місяців на придбання квартири зі сплатою 13% річних та комісійних винагород, в порядку, умовах та строки, визначені договором, із терміном погашення не пізніше 03 жовтня 2028 року. 
В якості забезпечення виконання зобов`язань, між ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були укладені договори поруки, за умовами яких останні поручились відповідати солідарно з боржником за виконання зобов`язань, у тому числі того, що виникне в майбутньому, відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього.
У зв`язку із невиконанням взятих зобов`язань боржнику та поручителям були направлені листи-вимоги про усунення порушень. Зобов`язання щодо погашення заборгованості виконані не були, тому станом на 28.09.2017 року виникла заборгованість, яка становить 491 698,18 грн та складається з: боргу за кредитом - 215 888,94 грн; 61 101,42 грн - простроченого боргу за кредитом за період з 03.11.2014 по 27.09.2017 р; 7042,38 грн - відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2017року по 27.09.2017 року; 140373,49 грн - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014року по 27.09.2017 року; 2911,57 грн - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014року по 27.09.2017 року; 6805,13 грн - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період 01.08.2014року по 27.09.2017 року; 16774,00 грн - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з листопада 2014 року по серпень 2017 року; 40801,25 грн - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року.
Позивач просив суд стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за договором про іпотечний кредит в сумі 491 698,18 грн, а також стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2020 року ухвалено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії — Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, - б.36, МФО 304665, код ЄДРПОУ 09304612, р/р НОМЕР_3 у філії — Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк») заборгованість за договором про іпотечний кредит №276_199 від 04 жовтня 2013 року в сумі 491698 (чотириста дев`яносто одна тисяча шістсот дев`яносто вісім) гривень 18 копійок.
Стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії — Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Енергетиків, 6.36, МФО 304665, код ЄДРПОУ 09304612, р/р НОМЕР_3 у філії — Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк») заборгованість за договором про іпотечний кредит №276_199 від 04 жовтня 2013 року в сумі 491 698 (чотириста дев`яносто одна тисяча шістсот дев`яносто вісім ) гривень 18 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Енергетиків, б.36, МФО 304665, код ЄДРПОУ 09304612, р/р НОМЕР_3 у філії - Луганському обласному управлінні АТ «Ощадбанк») судовий збір в сумі 7 375,47 грн., в рівних частках, з кожного по 1843 (одній тисячі вісімсот сорок три) гривні 86 копійок.
Вирішуючи спір суд виходив з обґрунтованості позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

В апеляційні скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2020 року у справі № 433/1754/17 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано оригіналів спірних договорів поруки, не доведено укладення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» у встановленому законом порядку договору поруки №1, №2 від 13.04.2013 року з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та наявність у останніх будь-яких зобов`язань перед банком за належне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед банком за договором про іпотечний кредит № 276_199 від 04.10.2013 року.
Суд першої інстанції не врахував, що направлення вимоги позичальнику про дострокове повернення кредиту припиняє дію кредитного договору, а тому вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування кредитом за період з моменту направлення вимоги про дострокове повернення кредиту по дату звернення до суду з позовом, є необґрунтованими.
Також, суд першої інстанції не застосував аналогію закону, не застосував Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Представником ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» адвокатом Гребенаром О.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні скаржник  ОСОБА_3 , її представник адвокат Кононенко О.С., надали усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримали, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального права.
Відповідач  ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 .
Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» адвокат Гребенар О.В.  надав пояснення, в яких зазначив, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.
Відповідачі ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у поданих заявах просили апеляційний суд розгляд справи провести без їх участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Так, згідно доводів апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2020 року повністю та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовити у повному обсязі.
Проте, матеріалами справи встановлено, що апеляційна скарга подана особисто  ОСОБА_3 , підписана нею, при цьому, остання не має повноважень на представлення інтересів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції по даній справі.
Тому рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції в частині позовних вимог пред`явлених банком до останніх.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №276_199, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 290 000,00 грн, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, сплатити проценти за його використання в розмірі 13% річних, комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 180 місяців з остаточним терміном повернення не пізніше 03 жовтня 2028 року для придбання майнових прав на об`єкт нерухомості за договором купівлю-продажу майнових прав.
Додатком №1.1 до Договору про іпотечний кредит був затверджений графік платежів з погашення кредиту.
Додатками №2 та №3 від 04.10.2013 року до Договору про іпотечний кредит сторони погодили платежі за надані супутні послуги та тарифи з надання послуг АТ «Ощадбанк» з розрахунково-касового обслуговування клієнтів у національній валюті.
Згідно Договору поруки №1 від 04.10.2013 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язалась перед кредитором солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне в майбутньому відповідно до умов кредитного договору та додаткових договорів до нього.
Відповідно до умов Договору поруки №2 від 04 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , поручителі також поручились солідарно в повному обсязі відповідати за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит №276 199 від 04 жовтня 2013 року.
В порушення вимог закону та умов договору про іпотечний кредит зобов`язання за вказаним договором відповідачі належним чином не виконали, станом на 28 вересня 2017 року виникла заборгованість, що становить 491 698,18 грн та складається з боргу за кредитом - 215 888,94 грн; 61 101,42 грн - простроченого боргу за кредитом за період з 03.11.2014 по 27.09.2017 р; 7042,38 грн - відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2017року по 27.09.2017 року; 140373,49 грн - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014року по 27.09.2017 року; 2911,57 грн - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014року по 27.09.2017 року; 6805,13 грн - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період 01.08.2014року по 27.09.2017 року; 16774,00 грн - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з листопада 2014 року по серпень 2017 року; 40801,25 грн - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно п. 9.1. кредитного договору №276_199 від 04 жовтня 2013 року, за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України і відшкодовують завдані збитки.
Відповідно до п. 11.1.2. та п. 11.1.2. кредитного договору №276_199 від 04 жовтня 2013 року, до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, якщо такі мали місце при виконанні договору.
Відповідно до п. 10.1.2. договорів поруки №1,2 від 04.10.2013, до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя – повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне. 

Так, 31 травня 2017 року на адресу позичальника була направлена вимога про дострокове повернення кредиту за Договором про іпотечний кредит № 276_199 від 04.10.2013 року, відповідно до якої останній мав повернути кредит протягом 60 днів після отримання листа від банку.
Крім того, 31.05.2017 р та 07.06.2017 р. на адреси поручителів також були направлені вимоги про дострокове повернення кредиту.

Разом з тим, позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували як факт направлення вимоги про дострокове повернення кредиту за договором про іпотечний кредит так і її отримання відповідачами, у порядку та на умовах передбачених договором.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зроблено висновок, що «частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором»; «…суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту»; «…порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами».
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності з 10 червня 2017 року, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Враховуючи, що умовами договору про іпотечний кредит передбачено обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів, проте банком не дотримано передбачені договором умови та положення частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», тому відсутні підстави для задоволення позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за договором про іпотечне кредитування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з боржника строкової кредитної заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню.

Скаржником не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, здійсненого судом.
Відтак, колегія суддів вважає, що прострочена заборгованість по кредиту за період з 03.11.2014 року по 27.09.2017 року, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, підлягає стягненню в сумі 117490,42 грн.

Сума заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 276_199 від 04.10.2013 року підлягає стягненню у розмірі 332198,24 грн, з яких:
117490,42 грн - простроченого боргу за кредитом за період з 03.11.2014 року по 27.09.2017 року;
7042,38 грн - відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2017року по 27.09.2017 року;
140373,49 грн - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014року по 27.09.2017 року;
2911,57 грн - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014року по 27.09.2017 року;
6805,13 грн - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період 01.08.2014року по 27.09.2017 року; 
16774,00 грн - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з листопада 2014 року по серпень 2017 року;
40801,25 грн - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо необґрунтованості доводів представника відповідача що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, оскільки позивач не надав суду оригінали документів, копії яких у якості обґрунтування позовних вимог надані з позовною заявою. Так, всі копії документів, які подані до позовної заяви, засвідчені належним чином, і не ставлять під сумнів відповідність поданих копій оригіналу.

Крім того, згідно з пунктом 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктом 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 грудня 1998 року № 556, пунктами 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254 бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації, зокрема і первинної, складеної в момент вчинення господарської операції, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. 
Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунки заборгованості, виконані в автоматизованому режимі, та виписки з особового рахунку клієнта) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором не відповідають вимогам закону.
Так, відповідно до умов Кредитного договору будь-які повідомлення, які направляються Сторонами одна одній в рамках цього Договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу Сторін, окрім випадків, що передбачені окремими положеннями цього Договору.

Також не заслуговують на увагу наведені у апеляційній скарзі доводи щодо не застосування аналогії закону.
Особливості державної політики забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях регулюються Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», у п. 14.2. ст. 14 Закону України № 1636-УІІ чітко зазначено, що тільки внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території АРК звільняється від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» суми судових витрат у розмірі 1843,86 грн підлягає скасуванню.
З Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума судових витрат в розмірі 2491,71 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3  задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 08 вересня 2020 року в оскарженій частині змінити, визначивши загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 276_199 від 04.10.2013 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 , яка є солідарною боржницею з ОСОБА_1 в сумі 332198,24 грн, з яких:
117490,42 грн - простроченого боргу за кредитом за період з 03.11.2014 року по 27.09.2017 року;
7042,38 грн - відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2017року по 27.09.2017 року;
140373,49 грн - прострочені відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014року по 27.09.2017 року;
2911,57 грн - 3% річних за прострочення боргу за кредитом за період з 03.11.2014року по 27.09.2017 року;
6805,13 грн - 3% річних за прострочення відсотків за користування кредитом за період 01.08.2014року по 27.09.2017 року; 
16774,00 грн - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з листопада 2014 року по серпень 2017 року;
40801,25 грн - інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом за період з серпня 2014 року по серпень 2017 року.

Скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» суми судових витрат у розмірі 1843,86 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі – 2491,71 грн.

В іншій оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 травня 2021 року.

Головуючий                                                         О.Ю. Карташов 

Судді В.К. Гаврилюк

В.М. Луганська