КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
08 червня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 355/436/21
провадження № 22-ц/824/8300/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)
суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф. 
за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.
 
учасники справи:
 
позивач  - ОСОБА_1 
відповідачі - Баришівський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 
треті особи - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Чернігвського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний нотаріус Баришівського районного нотаріального округу Позднякова Надія Миколаївна
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 
 
на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 21 квітня 2021 року у складі судді  Лялик Р.М.
 
за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «Сетам»,   ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», приватний нотаріус Чернігвського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний нотаріус Баришівського районного нотаріального округу Позднякова Надія Миколаївна про визнання недійсними електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів і акту на реалізацію іпотеки, свідоцтва про придбання майна з електронних торгів та скасування запису про державну реєстрацію права власності на квартиру, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі результатів електронних торгів, проведених  ДП «Сетам», перейшла у власність  ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким особам, окрім заявника та членів її родини, здійснювати будь-які дії щодо проникнення до квартири, користування, розпорядження, відчуження, вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_1 , намагання самовільно виселити останню зі спірного майна; передати квартиру, що є предметом спору на відповідальне зберігання ОСОБА_1 ; допустити негайне виконання ухвали про забезпечення позову.
В обґрунтування заяви зазначала, що 12 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №КЗYWGK15006820 про надання споживчого кредиту на суму 270 099,50 грн на придбання житла.
12 вересня 2008 року ОСОБА_1 набула у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір іпотеки, предметом якої стала зазначена квартира.
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14 листопада 2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по кредитному договору задоволено частково та стягнуто з останньої на користь банку 485 825,12 грн. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист.
23 листопада 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку невиплачених у строк грошових коштів у розмірі 2 264 802,55 грн.
12 лютого 2021 року ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації предмету іпотеки, за результатами яких переможцем став ОСОБА_2 
23 березня 2021 року приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Поздняковою Н.М. за переможцем зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.
Вважала, що електронні торги проведено з порушенням встановленого законом порядку та зазначала, що на початку квітня 2021 року невідомі особи намагалися зірвати замки та проникнути у квартиру, а також висловлювали у бік заявника погрози, що слугувало підставою для звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.
19 квітня 2021 року ОСОБА_1   звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними електронні (прилюдні) торги з реалізації арештованого майна, проведені 12 лютого 2021 року ДП «Сетам»; визнати недійсним протокол проведення електронних торгів за №525646 від 12 лютого 2021 року та акт про реалізацію предмета іпотеки від                 17 лютого 2021 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна із електронних торгів №370, видане 23 березня 2021 року приватним нотаріусом      Поздняковою Н.М. та скасувати запис про державну реєстрацію  за ОСОБА_2 права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21 квітня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, 24 квітня 2021 року ОСОБА_1   звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову про задоволення заяви про забезпечення позову.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Стверджує, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду  у даній справі, оскільки відповідачами вчиняються  дії, спрямовані на пошкодження та відчуження спірного нерухомого майна.
Зазначає, що між новим власником та іншими особами вже укладено договір оренди квартири, у зв`язку з чим ОСОБА_1 разом зі своєю родиною повинна її звільнити.
Звертає увагу колегії суддів на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено обґрунтувань відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову. Окрім того, судом не надано належної оцінки доказам та доводам ОСОБА_1 .
Зауважує, що нерухомість придбана частково за власні кошти позивача за ціною 355 000 грн, з яких 277 099,50 грн - кредитних коштів.
 14 травня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» - Штронди А.М., у яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.
Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Позивач у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Представник третьої особи АТ «КБ «Приватбанк» у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
25 червня 2021 року та 02 червня 2021 року від ПН Чернігівського МНО                      Завалієва А.А. та Баришівського РВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причин неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149, 151,153 ЦПК України та виходив з того, що заявником не доведено та не подано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9  від 22.12.2006  роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Вживаючи заходи забезпечення позову, суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у разі, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди. 
При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду першої інстанції з позовом у даній справі, вважаючи незаконним факт набуття права власності                   ОСОБА_2 на прилюдних торгах на спірне майно, яке є житлом позивача та членів її сім`ї.
При цьому, предметом спору в даному випадку є захист права власності позивача на спірне майно шляхом визнання недійсними електронних (прилюдних) торгів з реалізації арештованого майна, проведених 12 лютого 2021 року ДП «Сетам»; протоколу проведення електронних торгів за №525646 від 12 лютого 2021 року та акту про реалізацію предмета іпотеки від 17 лютого 2021 року; свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів №370, виданого 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Поздняковою Н.М. та скасування запису про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 12 вересня 2008 року ОСОБА_1 набула у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка стала предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки, укладеного між банком та позичальником, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14 листопада 2012 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по кредитному договору задоволено частково та стягнуто з останньої на користь банку 485 825,12 грн. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист.
23 листопада 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку невиплачених у строк грошових коштів у розмірі 2 264 802,55 грн.
12 лютого 2021 року ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації предмету іпотеки, за результатами яких переможцем став ОСОБА_2 
23 березня 2021 року приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Поздняковою Н.М. за переможцем зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно.
А тому, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, колегія суддів доходить висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки спір стосується майна, яке було передано в іпотеку, реалізовано з прилюдних торгів, набуто у власність ОСОБА_2 та є житлом позивача та її сім`ї.
Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Колегія уважає, що при розгляді місцевим судом передчасно дійдено висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не містить обґрунтованого припущення позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення у цій справі, оскільки суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої представником позивача заяви про забезпечення позову належним чином не дослідив та не звернув уваги на те, що предмет іпотеки вже реалізовано з прилюдних торгів, право власності на спірну квартиру набуто відповідачем ОСОБА_2 , який має реальну можливість розпорядитися спірним майном під час судового розгляду справи, а спірна квартира є житлом позивача та її родини.
Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, також як і не містять доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.
З огляду на викладене, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для забезпечення позову є необґрунтованим.
Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, колегія доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, ухвала Березанського міського суду Київської області від 21 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача та накладення арешту на спірну квартиру, законність переходу прав на яку оспорюється позивачем в рамках даної цивільної справи. Підстав для вжиття інших видів забезпечення позову належними та допустимими доказами не доведено, тому заява в частині інших видів забезпечення позову, крім накладення арешту, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Березанського міського суду Київської області від 21 квітня 2021 року - скасувати.
Заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .
В іншій частині заяву про забезпечення позову - залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та   може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.
 
Повне судове рішення складено «08» червня 2021 року.

Головуючий                                                                             В.А. Кравець
 
Судді                                                                                         О.В. Желепа
 
                                                                                                              О.Ф. Мазурик