ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2021 р.           Справа№ 911/2368/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Дідиченко  М.А.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Пономаренка  Є.Ю. 

при секретарі:          Пересенчук Я.Д.

за участю представників сторін:
від позивача: Білоус Ю.Ю.;
від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд"
на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2020 року (повний текст складено 04.02.2021 року) 
у справі № 911/2368/20 (суддя Лопатін А.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортітранс"
до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд"
про стягнення 475 962,78 грн., -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортітранс" звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг від 05.08.2019 р. № 179/003/2019 на загальну суму 475926,78 грн., з яких: 450000,00 грн. основного боргу та 25926,78 грн. пені.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням свого грошового зобов`язання за договором від 05.08.2019 про надання послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.12.2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортітранс" 450000 гривень 00 копійок основного боргу, 25103 гривні 84 копійок пені, 7126 гривень 56 копійок судового збору.
В решті позовних вимог відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем належними та допустимими доказами доведено надання ним послуг за договором, які відповідачем були оплачені частково, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 450 000,00 грн. Також суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Київметробуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2020 року у справі №911/2368/20 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції були проігноровані твердження відповідача про завищення вартості фактично наданих послуг. Апелянт також вказав, що судом першої інстанції безпідставно прийняті до уваги акти звірки, оскільки у них відсутнє посилання на умови договору. Позивачем не було надано до огляду жодної заявки відповідача, яка б свідчила про замовлення ним послуг з перевезення, та обґрунтованість позовних вимог. Також апелянт зазначив, що надана первинна документація не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/2368/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2020 року у справі №911/2368/20 залишено без руху.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 року у справі №911/2368/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 року у справі №911/2368/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді - Євсіков О.О., Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 12.05.2021 року.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 року № 09.1-08/1823/21 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. у відпустці.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021 року для розгляду справи №911/2368/20 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Дідиченко М.А., судді Пономаренко Є.Ю, Руденко М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" прийнято до свого провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 відкладено розгляд справи на 02.06.2021.

Позиції представників сторін

29.04.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду 

01.06.2021 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 911/2368/20 до закінчення досудового розслідування за кримінальними провадженнями № 12021100000000209 та № 42021000000000878.
Колегія суддів, 02.06.2021 в нарадчій кімнаті, дійшла до висновку про відхилення подано клопотання з огляду на наступне.
Статтею 227 Господарського процесуального кодексу встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.
Враховуючи зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.
В той же час, такої підстави для зупинення провадження у господарській справі як початок досудового розслідування ст. 227 ГПК України не передбачено, оскільки підставою для зупинення провадження у господарській справи може бути лише наявність кримінальної справи на розгляді в суді.
За таких умов колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі № 911/2368/20 до закінчення досудового розслідування за кримінальними провадженнями № 12021100000000209 та № 42021000000000878.

Явка представників сторін

Представник відповідача у судове засідання 02.06.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи вказані особи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та розпискою про оголошення відкладення розгляду справи.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 02.06.2021 за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.08.2019 р. між ПАТ "Київметробуд" (замовник) та ТОВ "Фортітранс" (виконавець) укладено договір про надання послуг № 179/003/2019, відповідно до п. 1.1. якого, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги по перевезенню вантажів - рідкого бетону та розчинів власними засобами (надалі по тексту цього договору - послуги) в необхідному змінному режимі з водієм та паливо-мастильними матеріалами виконавця, а замовник зобов`язується прийняти зазначені послуги та оплатити їх на умовах договору.
Відповідно до п. 1.2. договору надання послуг здійснюється спеціалізованими автотранспортними засобами (далі по тексту цього договору - техніка), а саме: бетонозмішувач марки КАМАЗ, модель 53229, тип - вантажний бетонозмішувач (V=6 м3), 2006 року випуску, колір - червоний, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований 12.02.2008 року або бетонозмішувач марки КАМАЗ, модель 581470, тип -  вантажний бетонозмішувач (V=6 м3), 2006 року випуску, колір - сірий, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_4 , зареєстрований 12.05.2016 року, згідно з заявками замовника.
Місце надання послуг: об`єкт замовника за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, територія ПрАТ "ІнГЗК" (п. 1.3. договору).
Відповідно до п. 2.1. договору вартість послуг по перевезенню вантажів (рідкого бетону) при умові виконання послуги на дизельному паливі виконавця становить 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ за 1 рейс. Рейсом вважається проїзд однієї одиниці техніки з місця завантаження до кінцевого пункту доставки (розвантаження) вантажу та у зворотньому напрямку: до місця завантаження або до встановленого замовником місця стоянки. Вартість завантаження (розвантаження) техніки закладена у вартість рейса. Оплата проводиться із розрахунку не менше фіксованої 84 000,00 грн. (вісімдесят чотири тисячі гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ, за місяць, при умові технічного справного стану техніки. Вартість простою техніки з вини замовника входить у фіксовану суму оплати за місяць. Також замовник сплачує перебазування техніки за маршрутом (Київ - Кривий Ріг - Київ) в сумі 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. враховуючи ПДВ.
Надання послуг здійснюється виконавцем на підставі письмових заявок, зразок якої наведений у додатку 1 до цього договору (далі по тексту договору - заявка)), які складаються та надаються замовником за попереднім узгодженням з виконавцем не менш, як за 5 (п`ять) календарних днів до дати надання послуг згідно із заявкою (п. 2.2. договору).
Згідно п. 2.3. договору замовник не пізніше, ніж за 3 (три) календарних дні до початку місяця, в якому планується надання послуг, надає виконавцю письмову заявку з зазначенням запланованого обсягу послуг на даний місяць, підписану відповідною посадовою особою, якій замовником надано право визначати обсяг послуг.
Пунктом 2.4. договору сторони передбачили, що виконавець надає замовнику техніку, вказану у п. 1.2. цього договору, та забезпечує її власними працівниками для її управління та обслуговування, а також власними ресурсами (паливо, проведення ремонту техніки та інше).
Відповідно до п. 3.1. договору замовник зобов`язаний: 
-          подати виконавцю заявку на надання послуг, у якій зазначити обсяг та місце надання послуг, час перебування техніки в розпорядженні Замовника;
-          беззаперечно допускати представників виконавця (за умови дотримання перепускного режиму, що діє на території об`єкту) для проведення нагляду за роботою техніки;
-          контролювати кількість і якість наданих послуг;
-          своєчасно і в повному обсязі оплатити отримані послуги;
-          своєчасно прийняти послуги відповідно до актів наданих послуг;
-          належним чином та в повному обсязі виконувати умови цього договору;
-           забезпечити схоронність техніки в період знаходження її на території замовника, або у місцях зберігання техніки на час, коли послуги не надаються;
-          сприяти виконавцю у створенні умов для проживання водіїв виконавця;
-          нести відповідальність, встановлену договором та законом, у випадку порушень умов цього договору.
Відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору розрахунок між виконавцем та замовником за надані послуги здійснюються на підставі наданого виконавцем рахунку, підписаного сторонами акту наданих послуг, які складаються щомісячно за результатами фактично наданих послуг та відповідно до умов цього договору. Оплата за фактично надані послуги за звітний місяць здійснюється протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг. Моментом підписання акту наданих послуг є дата, зазначена в акті. Розрахунок проводиться щомісячно в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця.
Пунктами 4.4., 4.5. договору сторони передбачили, що загальна сума договору та вартість послуг можуть змінюватись за письмовим погодженням сторін шляхом укладання додаткової угоди до договору. Загальна сума договору орієнтовно становить 1 500 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ (20%) - 250 000 грн.
Відповідно до п. 5.2. договору в разі несвоєчасної оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, від простроченої суми.
Термін дії цього договору встановлено з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань  (п. 9.1. договору).
В подальшому, 16.09.2019 р. між сторонами договору укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої, в зв`язку зі збільшенням обсягів робіт, необхідністю залучення додаткового спеціалізованого автотранспортного засобу для надання послуг по договору, сторони домовились внести наступні зміни до договору, а саме:
Викласти п. 1.2. Розділу 1 "Предмет договору" в наступній редакції:
" 1.2. Надання послуг здійснюється спеціалізованими автотранспортними засобами далі по тексту цього договору - техніка), а саме:
бетонозмішувач марки КАМАЗ, модель 53229, тип-вантажний бетонозмішувач (V=6 м3), 2006 року випуску, колір - червоний, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований 12.02.2008 року, або
бетонозмішувач марки КАМАЗ, модель 581470, тип-вантажний бетонозмішувач (V=6 м3), 2006 року випуску, колір - сірий, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний № НОМЕР_4 , зареєстрований 12.05.2016 року, або
бетонозмішувач марки КАМАЗ, модель 54112, тип-вантажний бетонозмішувач (V=4,5 м3), 1982 року випуску, колір - зелений, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_6 , зареєстрований 13.05.2015 року 
відповідно до заявок замовника.".
Крім того, зазначеною додатковою угодою № 1 викладено п. 2.1. Розділу 2 "Вартість та умови надання послуг" в наступній редакції: 
" 2.1. Вартість послуг по перевезенню вантажів (рідкого бетону) при умові виконання послуги на дизельному паливі виконавця становить 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ за 1 рейс. Рейсом вважається проїзд однієї одиниці техніки з місця завантаження до кінцевого пункту доставки (розвантаження) вантажу та у зворотному напрямку: до місця завантаження або до встановленого замовником місця стоянки. Вартість завантаження (розвантаження) техніки закладена у вартість рейса. Оплата послуг, наданих технікою (V=6 м3) проводиться із розрахунку не менше фіксованої 84 000,00 грн. (вісімдесят чотири тисячі гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ, за місяць, при умові технічного справного стану техніки. Оплата послуг, наданих технікою (V=4,5 м3) проводиться із розрахунку не менше фіксованої 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ, за місяць, при умові технічного справного стану техніки. Вартість простою техніки з вини замовника входить у фіксовану суму оплати за місяць. Також замовник сплачує перебазування техніки за маршрутом (Київ - Кривий Ріг - Київ) в сумі 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн., враховуючи ПДВ.
А також, викладено п. 4.5.Розділу 4 "Порядок розрахунків" у наступній редакції:
" 4.5. Загальна сума договору орієнтовно становить 2 800 000,00 грн. (два мільйона вісімсот тисяч гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ (20%) - 466 666,67 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок).".
На підтвердження надання позивачем (виконавець) та прийняття відповідачем (замовник) послуг за вищевказаним договором по перевезенню вантажів, позивачем надано належним чином завірені копії: акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.09.2019 р. № ОУ-0000049 на суму 30000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 02.09.2019 р. № СФ-000098 на суму 30000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.09.2019 р.          № ОУ-0000050 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 02.09.2019 р. № СФ-000099 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2019 р. № ОУ-0000075 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.10.2019 р. № СФ-000126 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2020 р. № ОУ-0000041 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 30.04.2020 р. № СФ-0000049 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2019 р. № ОУ-0000076 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.10.2019 р. № СФ-000127 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2019 р. № ОУ-0000074 на суму 84000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.10.2019 р. № СФ-000125 на суму 84000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту від 30.11.2019 р. № ОУ-0000085 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.11.2019 р. № СФ-000143 на суму 84000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 30.12.2019 р. № ОУ-0000103 на суму 35000,00 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.12.2019 р. № СФ-000159 на суму 42000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 30.11.2019 р. № ОУ-0000084 на суму 70000,00 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.11.2019 р. № СФ-000144 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 30.12.2019 р. № ОУ-0000104 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.12.2019 р. № СФ-000160 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 31.01.2020 р. № ОУ-0000001 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 31.01.2020 р. № СФ-0000010 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 29.02.2020 р. № ОУ-0000007 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 29.02.2020 р. № СФ-0000020 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2020 р. № ОУ-0000027 на суму 90000,00  грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.03.2020 р. № СФ-0000034 на суму 90000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2020 р. № ОУ-0000073 на суму 80000,00  грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.05.2020 р. № СФ-0000072 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.06.2020 р. № ОУ-0000081 на суму 40000,00  грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 15.06.2020 р. № СФ-0000086 на суму 40000,00 грн., в тому числі ПДВ.
На підтвердження часткового погашення замовником грошових зобов`язань щодо оплати наданих виконавцем послуг до матеріалів позову долучено, зокрема належним чином завірені копії платіжних доручень: від 26.12.2019 р. № 346 на суму 13500,00 грн.; від 17.04.2020 р. № 975 на суму 84000,00 грн.; від 03.03.2020 р. № 741 на суму 42000,00 грн.; від 26.12.2019 р. № 352 на суму 80000,00 грн.; від 19.11.2019 р. № 65 на суму 84000,00 грн.; від 18.09.2019 р. № 198 на суму 30000,00 грн.; від 18.09.2019 р. № 199 на суму 13500,00 грн.; від 26.12.2019 р. № 351 на суму 80000,00 грн.; від 22.05.2020 р. № 1119 на суму 80000,00 грн.; від 19.11.2019 р. № 64 на суму  84000,00 грн.
Предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг від 05.08.2019 р. № 179/003/2019 на загальну суму 475926,78 грн., з яких: 450000,00 грн. основного боргу та 25926,78 грн. пені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.
Відповідно до вимог статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
В матеріалах справи містяться підписані між сторонами акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.09.2019 р. № ОУ-0000049 на суму 30000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 02.09.2019 р. № СФ-000098 на суму 30000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.09.2019 р. № ОУ-0000050 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 02.09.2019 р. № СФ-000099 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2019 р. № ОУ-0000075 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.10.2019 р. № СФ-000126 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2020 р. № ОУ-0000041 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 30.04.2020 р. № СФ-0000049 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2019 р. № ОУ-0000076 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.10.2019 р. № СФ-000127 на суму 13500,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2019 р. № ОУ-0000074 на суму 84000,00 грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.10.2019 р. № СФ-000125 на суму 84000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту від 30.11.2019 р. № ОУ-0000085 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.11.2019 р. № СФ-000143 на суму 84000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 30.12.2019 р. № ОУ-0000103 на суму 35000,00 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.12.2019 р. № СФ-000159 на суму 42000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 30.11.2019 р. № ОУ-0000084 на суму 70000,00 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.11.2019 р. № СФ-000144 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 30.12.2019 р. № ОУ-0000104 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 30.12.2019 р. № СФ-000160 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 31.01.2020 р. № ОУ-0000001 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 31.01.2020 р. № СФ-0000010 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту від 29.02.2020 р. № ОУ-0000007 на суму 66666,67 грн., без ПДВ та рахунку-фактури від 29.02.2020 р. № СФ-0000020 на суму 80000,00 грн., в тому числі з ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2020 р. № ОУ-0000027 на суму 90000,00  грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.03.2020 р. № СФ-0000034 на суму 90000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2020 р. № ОУ-0000073 на суму 80000,00  грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 31.05.2020 р. № СФ-0000072 на суму 80000,00 грн., в тому числі ПДВ; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.06.2020 р. № ОУ-0000081 на суму 40000,00  грн., в тому числі ПДВ та рахунку-фактури від 15.06.2020 р. № СФ-0000086 на суму 40000,00 грн., в тому числі ПДВ.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових результатів.
Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи акти здачі-прийняття робіт дають можливість ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортітранс" та Публічне акціонерне товариство "Київметробуд" і можливості встановити обсяг господарської операції (надання послуг).
Крім того, підпис особи, який міститься на накладних від імені відповідача, скріплена печаткою.
Відповідно до пунктів 1, 5, 9, 10 розділу 3 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року N 1000/5 право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.
На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).
Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.
Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.
Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа (вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2018 у справі № 915/878/16).
Особи, які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства, призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, всі визначені у цьому позові первинні документи - акти здачі-прийняття робіт містять відтиск печатки відповідача, що є засвідченням легітимності підпису перед третіми особами.
Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату зазначених штампів, їх підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.
Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний, зокрема, на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті наданих послуг).
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи акти, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та є підставою для настання у відповідача обов`язку з оплати наданих послуг.
Твердження відповідача відносно завищення вартості наданих послуг за договором про надання послуг від 05.08.2019 р. № 179/003/2019 р., колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2.1. договору (зі змінами) вартість послуг по перевезенню вантажів (рідкого бетону) при умові виконання послуги на дизельному паливі виконавця становить 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ за 1 рейс. Рейсом вважається проїзд однієї одиниці техніки з місця завантаження до кінцевого пункту доставки (розвантаження) вантажу та у зворотному напрямку: до місця завантаження або до встановленого замовником місця стоянки. Вартість завантаження (розвантаження) техніки закладена у вартість рейса. Оплата послуг, наданих технікою (V=6 м3) проводиться із розрахунку не менше фіксованої 84 000,00 грн. (вісімдесят чотири тисячі гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ, за місяць, при умові технічного справного стану техніки. Оплата послуг, наданих технікою (V =4,5 м3) проводиться із розрахунку не менше фіксованої 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), враховуючи ПДВ, за місяць, при умові технічного справного стану техніки. Вартість простою техніки з вини замовника входить у фіксовану суму оплати за місяць. Також замовник сплачує перебазування техніки за маршрутом (Київ - Кривий Ріг - Київ) в сумі 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн., враховуючи ПДВ.
Таким чином, умовами договору, які визначили сторони на власний розсуд, сторони узгодили, що оплата наданих виконавцем послуг не може бути меншою від фіксованої 84 000,00 грн. або 80 000,00 грн. за місяць, в залежності від виду транспорту, а також додаткові витрати замовника перебазування техніки за маршрутом (Київ - Кривий Ріг - Київ) в сумі 13500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн., враховуючи ПДВ.
За таких обставин, посилання відповідача на завищення вартості, наданих позивачем послуг, з посиланням лише на встановлену договором вартість одного рейса - 2000,00 грн., без урахування визначення сторонами договору фіксованої суми оплати вартості послуг за місяць, а також додаткових витрат, не є обґрунтованими. 
Окрім зазначеного, судом враховано, що умовами договору про надання послуг від 05.08.2019 р. № 179/003/2019 р., які сторони визначили на власний розсуд, на замовника (відповідач) покладено обов`язок щодо, зокрема здійснення контролю кількості наданих послуг (п. 3.1.), разом з тим, матеріали справи не містять жодних претензій зі сторони відповідача відносно кількості наданих позивачем послуг саме станом на дату надання таких послуг, а такі претензії виникли лише після пред`явлення позову.
Крім того, між сторонами підписано та скріплено відтисками печаток товариств акти звірки розрахунків, згідно з яким заборгованість відповідача станом на 30.06.2020 становить 450000,00 грн.
У постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату.
А тому, підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 19.04.2018 у справі №905/1198/17, від 08.05.2018 у справі №910/16725/17, від 17.10.2018 у справі №905/3063/17, від 04.12.2019 у справі №916/1727/17.
Отже, підписавши акт звірки, відповідач визнав наявність у нього заборгованості на суму 450 000,00 грн. 
Твердження апелянта стосовно того, що в актах звірки розрахунків відсутнє будь-яке посилання на умови договору № 179/003/2019 від 05.09.2019 колегією суддів відхиляються, так як в актах звірки розрахунків є посилання на акти наданих послуг, наявних в матеріалах справи.
Більше того, відповідачем не доведено, що вказана в актах звірки розрахунків заборгованість обліковується за іншим договором, ніж за спірним договором № 179/003/2019 від 05.09.2019.
Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.
Стосовно заперечень відповідача щодо відсутності в матеріалах справи заявок стосовно перевезення вантажів - рідкого бетону та розчинів, колегія суддів зазначає, що в даному випадку спір полягає у нездійсненні повного розрахунку за надані послуги, а відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" саме акт здавання-прийняття робіт (послуг) є тим первинним документом, на підставі якого виникає обов`язок сплати (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.02.2020 р. у справі № 908/771/19).
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року в справі № 911/3685/17.
Матеріали справи містять докази здійснення відповідачем розрахунків за надані позивачем послуги за договором про надання послуг від 05.08.2019 р. № 179/003/2019 р. на підставі рахунків та аналогічно за актами здачі-приймання робіт, що є підставою для невизнання господарської операції відповідачем. Дані обставини також є підтвердженням визнання відповідачем наявності заборгованості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням,  проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 450000,00 грн. основного боргу.
Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів зазначає про наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).
За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3  ст. 549 Цивільного кодексу України).
Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до п. 5.2. договору в разі несвоєчасної оплати наданих послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, від простроченої суми.
Колегія суддів перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені погоджується з ним та вважає його вірним, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25 103,84 грн. пені за загальний період з 10.01.2020 по 03.08.2020.
Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просив покласти на відповідача судові витраті при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 45  000,00 грн.
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Водночас за змістом частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В той же час, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У частині 5 наведеної норми цього  Кодексу  визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційної інстанції, позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги, укладений між адвокатом Білоус Юрієм Юрійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортітранс», предметом якого є представництво адвокатом інтересів клієнта у господарському спорі у справі № 911/2368/20 в Північному апеляційному господарському суді без обмежень у повноваженнях адвоката.
Пунктами 3.1., 3.2. даного договору встановлено, що за професійну правничу допомогу, визначеному в розділі 1 цього договору, яка надається адвокатом, клієнт сплачує гонорар в розмірі фіксованої суми - 20  000,00 грн. Гонорар сплачується клієнтом адвокату протягом 3 календарних днів після підписання цього договору. Підписання акту приймання передачі виконаних робіт/надання послуг для оплати клієнтом суми гонорару відповідно до п. 3.1. та цього пункту договору - не потребується.
В матеріалах справи міститься платіжне доручення № 532 від 28.04.2021 про сплату позивачем адвокату Білоус Юрію Юрійовичу гонорару за договором у розмірі 20  000,00 грн.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Колегією суддів враховано, що адвокат був присутній у двох судових засіданнях у суді апеляційної інстанції, висловлював свої заперечення проти заявлених клопотань позивача та поданої апеляційної скарги.
Оскільки в договорі, укладеному між адвокатом Білоус Юрієм Юрійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортітранс» було погоджено розмір гонорару, адвокат надав послуги клієнту шляхом представництва його інтересів у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для зміни чи зменшення такого розміру витрат на професійну правничу допомогу.
В той же час, позивачем не доведено неспівмірності розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката за розгляд справи у суді апеляційної інстанції з огляду на заявлені позовні вимоги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про реальність понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортітранс" витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, а також обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат, у зв`язку з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 20  000,00 грн. адвокатських витрат. 
Стосовно заявленого клопотання позивача щодо стягнення з відповідача 25  000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, наданих у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Тобто, виходячи із положень ст.ст. 129, 244 ГПК України розподіл судових витрат, понесених у суді першої інстанції (у випадку залишення оскаржуваного судового рішення без змін) повинен бути здійснений саме Господарським судом Київської області.
Колегією суддів також враховано, що стосовно вказаних судових витрат суд першої інстанції зазначив, що позивачем у клопотанні від 10.11.2020 р. № 10/11-20  повідомлено про долучення до клопотання доказів на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката, разом з цим, заявлено: "усі докази на підтвердження понесених судових витрат буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення - це речення просимо вважати заявою в розумінні частини восьмої статті 129 ГПК України", у зв`язку з чим, з урахуванням положень частини восьмої статті 129 ГПК України, Господарський суд Київської області дійшов висновку, що розгляд, станом на дату даного судового засідання, питання  відносно відшкодування витрат на правничу допомогу було б передчасним.
А тому, позивач не позбавлений права відповідно до вимог ст. 244 ГПК України звернутись до суду першої інстанції із клопотанням про винесення додаткового рішення в цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2020 року у справі № 911/2368/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В  :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" на рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2020 року у справі № 911/2368/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського Київської області від 14.12.2020 року у справі № 911/2368/20 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" (08135, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Валентини Чайки, 16; код ЄДРПОУ 01387432) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортітранс" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7, оф. 6; код ЄДРПОУ 41164942) 20  000,00 грн. витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
5. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 14.12.2020.
6. Матеріали справи № 911/2368/20 повернути до місцевого господарського суду.
         
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 08.06.2021

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                Є.Ю. Пономаренко