Ухвала
про залишення скарги без руху
27 травня  2021  року
м. Київ
справа № 482/1692/19
провадження № 51- 2625 ск 21 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження щодо нього та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, якою зазначена ухвала суду першої інстанції залишена без змін,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноти судового розгляду, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
У пунктах 3 і 4  ч.2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
–  судове рішення, що оскаржується;
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Так, ОСОБА_4 подав скаргу, в тому числі на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, в резолютивній частині скарги не вказав конкретно, які судові рішення просить скасувати, при цьому до скарги надав копію ухвали Миколаївського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, у зв`язку з чим скаржнику необхідно уточнити, яке саме судове рішення апеляційного суду ним оскаржується. 
Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Як убачається зі скарги, ОСОБА_4 хоча й посилається на недотримання судами положень статей 2, 8, 11, ч.1 ст.75, ст. 139 КПК, вказує на те, що апеляційний суд не надав належної оцінки допущеним порушенням в суді першої інстанції, не допитав свідків, не дослідив обставини у провадженні, однак при цьому не зазначив, які конкретно, крім зазначених норм КПК, були порушені судами норми, з огляду на зазначені порушення, та яким чином вказані порушення і недотримання норм КПК вплинули або могли вплинути на законність та обґрунтованість прийнятих судових  рішень. 
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 не погоджуючись із судовими рішеннями, зазначив  доводи, що  суд першої інстанції під час розгляду провадження не дослідив і не встановив обставин щодо особи потерпілого ОСОБА_5 , що в цілому стосується правильності установлення фактичних обставин кримінального провадження та неповноти судового розгляду, які  з урахуванням положень статей 433, 438 КПК  не відносяться до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, при цьому скаржник не вказав у скарзі про участь чи не бажання брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що  касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження щодо нього та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року, якою зазначена ухвала суду першої інстанції залишена без змін залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_6                                     ОСОБА_2                         ОСОБА_3