П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 540/186/21	
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
16:00 год., м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
04.03.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.
   За участю: секретаря – Іщенка В.О.
       представника третьої особи – Кучеренка І.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренка М.Ю. від 29.12.2020 року у виконавчому провадженні №62830155 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що Управлінням належним чином повідомлено відповідача про повне виконання рішення суду в добровільному порядку в межах своїх повноважень з доданням підтверджуючих документів. Висновки відповідача про невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин фактично ґрунтуються на не врахуванні представленої інформації щодо не можливості здійснити проведення соціальних виплат. При цьому, позивач зазначає, що виплата пенсії здійснюється Управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для проведення нарахувань Управління не має. Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків з перевищенням бюджетних призначень є порушенням законодавства. Фактичне та у повному обсязі виконання Управлінням судового рішення на час виникнення спірних правовідносин буде можливим лише у разі прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, які нараховані за попередні періоди. Отже, часткове невиконання судового рішення допущено Управлінням з незалежних від нього причин і ці обставини у розумінні статей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» безумовно є поважними та виключають підстави для застосування штрафу.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Проаналізувавши положення ст.ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції виходив з того, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами вказаного Закону. 
З огляду на те, що доводам позивача щодо не виконання виконавчого документа з підстав не прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку проведення таких виплат вже надана правова оцінка судовим рішенням, яке набрало законної сили, і цим рішенням визначено необґрунтованою обставиною для не проведення відповідних виплат, а відсутність достатніх фінансових ресурсів не може виключати право стягувача на одержання гарантованих йому соціальних виплат, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у державного виконавця були всі правові підстави для застосування до Управління відповідальності, передбаченої ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та обставинам справи і помилково не враховано, що Управлінням виконано судове рішення, яке набрало законної сили, в межах своїх повноважень, здійснивши стягувачу перерахунок пенсії. Про ці обставини державному виконавцю було повідомлено у встановленому законом порядку та спосіб, із наданням підтверджуючих документів. Апелянт зауважує на тому, що не являється фінансовим розпорядником державних коштів для проведення фактичної виплати пенсії, а можливість для реалізації таких дій виникне у разі прийняття Кабінетом Міністрів України спеціального порядку щодо соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, нарахованих за попередні періоди. З огляду на те, що Управління надало всі докази на підтвердження факту вчинення дій, необхідних для виконання судового рішення, а надані у справі докази підтверджують неможливість боржника вчинити більш широкий обсяг дій, направлених на виконання судового рішення, з незалежних від нього причин, накладення штрафу відбулось за необґрунтованих обставин, а тому у суду першої інстанції були всі правові підстави для задоволення адміністративного позову та скасування рішення відповідача.
У письмових поясненнях третя особа посилається на необґрунтованість доводів апелянта та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2020 року по справі №540/345/20, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо припинення/призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.06.2016 року по 30.06.2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.06.2016 року по 30.06.2019 року включно.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області заборгованість по невиплаченій ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2019 року по 30.08.2019 року включно в сумі 17 252,02 грн.
06.08.2020 року Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №696 по справі №540/345/20.
19.08.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренком Михайлом Юрійовичем відкрито виконавче провадження №62830155 з виконання виконавчого листа №540/345/20, виданого Херсонським окружним адміністративним судом 06.08.2020 року про зобов`язання Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсії за період з 01.06.2016 року по 30.06.2019 року включно.
У постанові державним виконавцем встановлено боржнику десятиденний строк для добровільного виконання судового рішення.
11.09.2020 року та 09.12.2020 року у листах за №2100-0802-8 37767, №2100-0802-8/51663 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомлено Відділ про виконання судового рішення по справі №540/345/20 в межах суми стягнення за один місяць. Виплату залишку заборгованості за період з 01.06.2016 року по 31.06.2019 року в сумі 216495,69 грн. буде здійснено з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788) після прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку. Також, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області просило закінчити виконавче провадження у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Перевіривши повідомлені боржником обставини, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Григоренком Михайлом Юрійовичем винесено постанову від 29.12.2020 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області штрафу у розмірі 5100 грн. у зв`язку із невиконанням виконавчого листа №540/345/20.
Не погоджуючись із накладенням штрафу, посилаючись на його безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналіз наведених правових норм показав, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження, складає сукупність дій, спрямованих на виконання рішень судів у строки, визначені Законом.
При цьому, з`ясування обставин, що свідчать про не виконання без поважних причин судового рішення, ініціює державного виконавця вжити заходів впливу на боржника, у томі числі шляхом накладення штрафу.
На думку колегії суддів, виключенням щодо не виконання рішення суду є наявність поважних причин, що об`єктивно перешкоджають боржнику вчинити дії у спосіб визначений судом, а отже доведеність цих обставин покладається на особу, яка має вчинити відповідні дії на виконання судового акту.
Як не заперечується учасниками справи, рішення суду, яке набрало законної сили, не є виконаним позивачем у повному обсязі на момент прийняття оспорюваної за цим позовом постанови.
Судом першої інстанції вірно враховано, що посиланням Управління на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №788) та необхідність прийняття Кабінетом Міністрів України передбаченого вказаною нормою окремого порядку для проведення виплат вже надана правова оцінка по справі №540/345/20.
У судовому рішенні, яке набрало законної сили, визначено, що відсутність відповідного нормативно-правового документу, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії за минулий період не може бути визнано обґрунтованою підставою для позбавлення особи такого права. Право позивача на отримання пенсії за минулий період закріплено у ст. 46 Закону №1058-ІV, якою встановлено, що частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Вказані норми є чинними та змін не зазнали, у тому числі з приводу особливостей виплати заборгованості з пенсійних виплат особам, які є внутрішньо переміщеними особами.
У тому числі, слід зазначити, на передбачене на законодавчому рівні право щодо соціального забезпечення не можуть впливати подальші аргументи державного органу про відсутність фінансової можливості як поважна причина не виконання своїх функцій.
Враховуючи викладене, оскільки накладення штрафу відбулось за обґрунтованих обставин та у відповідності до чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування рішення відповідача.
З огляду на наведене, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 139, 272, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2021 року.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        О.О. Димерлій
                                                                                                             
                                                                                                            Т.М. Танасогло