РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/7743/19
Провадження № 22-ц/4815/153/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Гордійчук  С. О.         
суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційні скарги Антонюк Наталії Олександрівни, Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року, ухвалене в складі судді Красовського О.О., повний текст рішення складено 23 жовтня 2020 року у справі № 569/7743/19,

в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання дій незаконними та скасування технічного паспорту.
Позов мотивовано тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,1455 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5624682000:01:015:0111, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки, площею 0,1614 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5624682000:01:015:0156, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Впродовж 2018-2019 років на одній із земельних ділянок ним було побудовано будинок, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва, земельні ділянки огороджено парканом та встановлено ворота. 26.03.2019 працівниками КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення адвоката його колишньої дружини ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 .
Вважаючи такі дії колишньої дружини незаконними та з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати дії ОСОБА_2  та працівників КП «Рівненське ОБТІ» щодо замовлення та виготовлення технічного паспорта на незавершений будівництвом будинок, що по  АДРЕСА_1  – незаконними, та скасувати технічний паспорт. 
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання дій незаконними та скасування технічного паспорту - задоволено.
Визнано протиправними дії ОСОБА_2 щодо замовлення на платній основі технічного паспорта на незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 .
Визнано протиправними дії КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» щодо виготовлення технічного паспорта на незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 , за заявою неналежна особи. 
Скасовано технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовлений КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації».
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що земельні ділянки є власністю позивача, оскільки на момент проведення технічної інвентаризації відсутнє рішення суду, що земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 , КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять його скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити.
Вказують, що суд не перевірив та не встановив, що вказані земельні ділянки придбані в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.
Крім того, КП “РМБТІ” зазначає, що скасування технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 , є безпідставним оскільки ОСОБА_2 при замовленні технічної документації надала копії документів, які засвідчували, що незавершений будівництвом житловий будинок належить на праві спільної сумісної власності їй та ОСОБА_1 . 
У відзиві на апеляційні скарги позивач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційних скаргах такими, що не заслуговують на увагу. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення не відповідає.
Установлено, що з 14 лютого 2013 року по 17 лютого 2018 року ОСОБА_1  та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.
Згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.08.2013 р. (індексний №8216428) ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1455 га, що по АДРЕСА_1 ; кадастровий номер: 5624682000:01:015:0111, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Згідно повідомлення про початок будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 07 травня 2014 року за № 062141270049 на об`єкт будівництва – житловий будинок з прибудованим гаражем та господарська будівля за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якого є ОСОБА_1 .
На вказані земельній ділянці знаходиться незавершений будівництвом будинок.
12.03.2019 представником ОСОБА_2 – адвокатом Шмайхелем А.К. до КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» було направлено адвокатський запит (вх. № 48 від 25.03.2019) щодо виготовлення на платній основі технічного паспорта на незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 .
26.03.2019 року КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Заявником зазначено ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Згідно з частиною першою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав – це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.
Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.
У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
Із позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати незаконними дії відповідачів щодо замовлення та виготовлення технічного паспорту на незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 та скасувати вказаний технічний паспорт, покликаючись на те, що ОСОБА_2 не могла бути замовником технічного паспорту, оскільки на даний час вона в установленому законом порядку своє право власності на земельні ділянки не посвідчила, а також вона не є забудовником земельної ділянки.
Судом установлено, що у Рівненському міському суді на розгляді перебуває справа № 569/10746/18 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо поділу спільного майна подружжя, зокрема і незавершеного будівництвом будинку по АДРЕСА_1 . Рішення по суті спору не ухвалено.
Тобто предметом даного позову є вимоги, що є похідними від вирішення питання пов`язаного з виникненням, визнанням або запереченням його права власності на нерухоме майно.
Крім того, правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, оскільки будинок в експлуатацію не введений. Тому суд не бере до уваги покликання позивача про те, що він є власником спірного майна.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 , як один із подружжя мала право на звернення до БТІ про виготовлення технічного паспорту на ім`я забудовника ОСОБА_1 , оскільки зазначене майно набуте в період шлюбу. При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до БТІ із аналогічною заявою.
Підстав для відмови у видачі технічного паспорту на незавершений будівництвом будинок за заявою представника ОСОБА_2 – адвоката Шмайхеля А.К. у КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» не було.
Звернення ОСОБА_2 із заявою до БТІ правовий статус спірного майна не змінило.
Водночас задоволення позовної вимоги, заявленої позивачем у цій справі, зокрема, визнання дій незаконними та скасування технічного паспорту на незавершений будівництвом будинок по АДРЕСА_1 , не призведе до поновлення прав позивача, на порушення яких він посилається у позові.
Отже позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, який не призводить до ефективного відновлення права, яке за доводами позивача є порушеним.
Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону та його застосування уваги не звернув, у зв`язку з чим допустив порушення норм матеріального права, за наведеного апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» задовольнити.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2020 року скасувати.
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання дій незаконними та скасування технічного паспорту відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1152,60 грн. за перегляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» судового збору у розмірі 1152,60 грн. за перегляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2021 року.

Головуючий :                                                         Гордійчук С.О.

Судді :                                                                        Ковальчук Н.М.

                                                                               Шимків С.С.