ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/3241/20
адміністративне провадження № К/9901/32044/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 580/3241/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ" до Кам`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Черкаській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ", в інтересах якого діє адвокат Рясенчук Тетяна Миколіївна
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року, постановлену у складі колегії суддів: судді-доповідача - Федотова І.В., суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,

УСТАНОВИВ:
Суть спору
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ" (далі - позивач, ТОВ "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ", Товариство) звернулося до суду з позовом до Кам`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, Кам`янський РВ ЦМУ МЮ (м. Київ)), де, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили:
1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача у виконавчому провадженні № 61833394 від 15 квітня 2020 року, яка полягає у не направленні постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням боржнику;
1.2. зобов`язати відповідача направити позивачу примірник оригіналу постанови про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 61833394 відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Кам`янського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 61833394 щодо не направлення ТОВ "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ" постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 квітня 2020 року ВП № 61833394 рекомендованим поштовим відправленням.
3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Товариство та Кам`янський РВ ЦМУ МЮ (м. Київ) оскаржили його в апеляційному порядку.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу Кам`янського РВ ЦМУ МЮ (м. Київ) залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року - без змін.
5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ" залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року - без змін.
6. 24 вересня 2020 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідача у зв`язку з переглядом справи постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року.
7. Крім того, 07 жовтня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги ТОВ "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ" та перегляду справи постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року.
8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року в задоволенні заяв Товариства про ухвалення додаткового судового рішення та компенсацію судових витрат відмовлено.
9. Відмовляючи у задоволенні заяв про ухвалення додаткового судового рішення та компенсацію судових витрат суд апеляційної інстанції виходив з того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги Товариства на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви позивача 07 жовтня 2020 року про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги Товариства. Крім того, на думку суду апеляційної інстанції, обсяг наданих представником позивача послуг в суді апеляційної інстанції та складність справи є неспівмірними із заявленою сумою відшкодування витрат, що виключає можливість задоволення відповідної заяви від 24 вересня 2020 року.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції
10. 25 листопада 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 580/3241/20.
11. Касаційну скаргу в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції вмотивовано тим, що судові витрати підлягали стягненню з відповідача в повному обсязі згідно частини першої статті 139 КАС України. Вказують, що у позивача виникла необхідність отримання професійної правової допомоги для подання відзиву та для представництва інтересів у суді в зв`язку з поданням апеляційної скарги саме відповідачем. Крім того, на думку скаржника, відшкодуванню підлягають і судові витрати на професійну правничу допомогу понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою позивача.
12. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 580/3241/20.
12.1. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційної ТОВ "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ", в інтересах якого діє адвокат Рясенчук Тетяна Миколіївна, на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 580/3241/20.
13. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 25 травня 2021 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено касаційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Позиція інших учасників справи 
14. Від відповідача та третьої особи відзиви на касаційну скаргу не надходили, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи 
15. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
16. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 28 грудня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що є підставою касаційного оскарження згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України.
17. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
18. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
19. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
20. Відповідно до статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
21. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
22. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
23. Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
24. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
25. Для цілей розподілу судових витрат:
25.1. 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
25.2. 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
26. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
27. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
28. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
28. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
29. Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
30. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
31. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
32. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
33. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
34. Відповідно до пунктів 6, 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
35. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
36. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
37. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
38. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
39. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
40. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
41. Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу Кам`янського РВ ЦМУ МЮ залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року - без змін.
40. 24 вересня 2020 року від позивача до суду апеляційної інстанції надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідача, в обґрунтування якої вказано, що відповідачем у цій справі було подано апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, що в свою чергу призвело до виникнення у Товариства судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в апеляційному суді.
41. Крім того, 07 жовтня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги Товариства на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року.
42. На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу його представником до заяви від 24 вересня 2020 року надано копії таких документів:
- акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) у справі 580/3241/20 від 18 вересня 2020 року;
- акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) у справі 580/3241/20 від 19 вересня 2020 року;
- акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) у справі 580/3241/20 від 21 вересня 2020 року;
- квитанція про оплату послуг правової допомоги на суму 6450 грн;
- рахунок фактура № 389/20 від 18 вересня 2020 року на суму 2150,00 грн;
- рахунок фактура № 389/21 від 19 вересня 2020 року на суму 2150 00 грн;
- рахунок фактура № 389/22 від 21 вересня 2020 року на суму 2150,00 грн;
- детальний опис робіт (наданих послуг) від 21.09.2020 року;
- додаткова угода № 4А від 18 вересня 2020 року;
- договір № 398 про надання правової допомоги від 28 липня 2020 року.
43. Згідно документів, долучених до заяви від 07 жовтня 2020 року про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, детального опису робіт (наданих послуг) до договору про надання правової допомоги № 389 від 28 липня 2020 року слідує, що витрати на правничу допомогу в сумі 6 450 грн включали в себе:
- надання правової інформації клієнту у справі - безкоштовно;
- надання консультацій і роз`яснень з правових питань у справі - 450,00 грн;
- складання відзиву на апеляційну скаргу Кам`янського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - 2000,00 грн;
- складання процесуальних та інших документів правового характеру, пов`язаних з компенсацією судових витрат в суді апеляційної інстанції - 2000,00 грн;
- представництво інтересів юридичної особи в суді під час здійснення адміністративного судочинства у Шостому апеляційному адміністративному суду 21 вересня 2020 року - 2000,00 грн.
44. Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що обсяг наданих представником позивача послуг в суді апеляційної інстанції та складність справи є неспівмірними із заявленою сумою відшкодування витрат, що виключає можливість задоволення відповідної заяви.
45. Крім того, судом апеляційної інстанції взято до уваги, що відповідач у відзиві зазначав, що вказана справа є справою незначної складності, а тому обсяг часу на підготовку документів не міг бути значним, як і обсяг юридичної і технічної роботи.
46. Отже, на думку суду апеляційної інстанції, написання відзиву (підготовка проекту, надсилання, погодження, подання тощо) який фактично є основою правової позиції відповідача у справі та його оцінка у 2000,00 грн є явно завищеною.
47. Зі змісту вищевказаних норм слідує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17).
48. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
49. Такий підхід застосовано Великою Палатою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
50. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
51. Водночас, перевіряючи обґрунтованість заяви позивача щодо компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
52. В контексті наведеного Верховний Суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
53. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
54. Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
55. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2020 року у справі № 400/478/19, від 22 квітня 2020 року у справі № 440/1757/19.
56. Натомість матеріали справи не містять клопотань чи заперечень відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, як і не містить будь-яких обґрунтувань та відповідних доказів на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами і відзив від 06 жовтня 2020 року на апеляційну скаргу Товариства, який наявний в матеріалах справи.
57. Щодо взятого до уваги судом апеляційної інстанції доводу відповідача про незначну складність вказаної справи, у зв`язку з чим обсяг часу на підготовку документів не міг бути значним, як і обсяг юридичної і технічної роботи, то судом касаційної інстанції встановлено, що вказані заперечення були подані відповідачем 18 вересня 2020 року у заяві про розгляд апеляційної скарги без участі відповідача і стосувалися мотивів оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в частині розподілу судових витрат судом першої інстанції.
58. Разом з тим суд апеляційної інстанції не досліджував належність та допустимість наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а лише зазначив про завищення гонорару за складання відзиву на апеляційну скаргу.
59. Крім того, частиною першою статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
60. Відповідно до частини третьої цієї статті якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
61. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина четверта статті 143 КАС України).
62. Згідно частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
63. Так, частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
64. В матеріалах справи наявна заява Товариства від 21 вересня 2020 року про компенсацію судових витрат, подана в порядку статті 139 КАС України до закінчення судових дебатів, де вказано, що протягом п`яти днів буде подано заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції із поданням відповідних доказів на підтвердження понесених судових витрат. 
65. Після ухвалення судом апеляційної інстанції 21 вересня 2020 року постанови за результатами апеляційного розгляду справи по суті, з дотриманням встановленого строку позивачем подано 24 вересня 2020 року заяву про винесення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат із наданням доказів понесених витрат.
66. Таким чином, враховуючи вимоги частини сьомої статті 139 КАС України, частини третьої статті 143 КАС України, суд апеляційної інстанції повинен був виносити додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу 
67. Вирішуючи вказану заяву, апеляційний суд фактично погодився з наявністю підстав для вирішення питання про судові витрати з огляду на те, що воно не було вирішено у постанові суду за результатами апеляційного розгляду справи, та навів свої мотиви обґрунтованості викладених у заяві позивача вимог, проте замість додаткової постанови постановив з цього питання ухвалу про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.
68. Враховуючи вищевикладену правову позицію, колегія суддів зауважує, що у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.
69. Системний аналіз наведених норм дає підстави для формулювання правового висновку щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватися по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.
70. Таким чином, постановляючи за наслідками розгляду заяви Товариства про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали, суд апеляційної інстанції порушив норми статей 143, 252 КАС України.
71. Отже, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи Товариству в задоволенні заяви від 24 вересня 2020 року про ухвалення додаткового рішення, допустив порушення положень статей 134, 139, 143, 252 КАС України, що призвело до постановлення незаконного судового рішення.
72. Враховуючи зазначене, касаційна скарга Товариства в частині оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні заяви позивача від 24 вересня 2020 року про ухвалення додаткового рішення  підлягає задоволенню. 
73. У той же час положення статті 341 КАС України позбавляють можливості суд касаційної інстанції самостійно визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу за заявою позивача від 24 вересня 2020 року, які підлягають компенсації, у зв`язку з порушенням судом апеляційної інстанції вимог статей 134, 139, 143, 252 КАС України.
74. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. 
73. Щодо заяви від 07 жовтня 2020 року про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги Товариства на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року.
74. Відмовляючи позивачу у задоволенні вказаної заяви суд апеляційної інстанції зазначив, що за наслідками апеляційного перегляду рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року у справі № 580/3241/20 залишено без змін та відмовлено в задоволенні апеляційної скарги позивача.
75. При цьому, судом апеляційної інстанції було зазначено про те, що у зв`язку з тим, що позивачу відмовлено у задоволенні апеляційної скарги положення частини першої статті 139 КАС України про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути застосовані.
76. Таким чином, Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи ТОВ "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ" в задоволенні заяви від 07 жовтня 2020 року про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю правових підстав для розподілу судових витрат, вірно застосував положення частини першої статті 139 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
77. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України. 
78. Так, в матеріалах справи наявна заява Товариства від 06 жовтня 2020 року про компенсацію судових витрат, подана в порядку статті 139 КАС України до закінчення судових дебатів, де вказано, що протягом п`яти днів буде подано заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції із поданням відповідних доказів на підтвердження понесених судових витрат. 
79. До закінчення судових дебатів у справі з дотриманням вимог частини сьомої статті 139 КАС України позивачем подано 07 жовтня 2020 року заяву про винесення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат із наданням доказів понесених витрат.
80. Зі змісту протоколу судового засідання від 07 жовтня 2020 року слідує, що вказана заява досліджувалася судом апеляційної інстанції в судовому засіданні.
81. Згідно статті 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
82. Водночас постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат за заявою Товариства від 07 жовтня 2020 року та вказана постанова не містить відповідних висновків.
83. При цьому, відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
84. Натомість суд апеляційної інстанції в порушення приписів статей 252, 322 КАС України вирішив вказане питання ухвалою від 07 жовтня 2020 року. 
85. Відповідно до частини першої статті 353 КАС підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
86. Оскільки суд апеляційної інстанції допустив порушення норми процесуального права, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Висновки щодо розподілу судових витрат
87. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жаботинський консервний завод "ГАЙ-ДА-МАКИ", в інтересах якого діє адвокат Рясенчук Тетяна Миколіївна - задовольнити частково.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 580/3241/20 - скасувати.
3. Справу № 580/3241/20 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов