Ухвала
 
23 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 211/4606/14
провадження № 61-9571ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду 
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення без права надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації, 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Довгинцівськогорайонного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, в якій, всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не було зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею                  389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме, заявнику запропоновано надати суду касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
У травні 2021 року на адресу Верховного Суду ОСОБА_1 надіслала уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року є те, що судами попередніх інстанцій не досліджені зібрані у справі докази. 
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуту, оскільки недоліки вказані в ухвалі Верховного Суду Верховного Суду від 13 серпня 2020 року не усунуто.
У червні 2021 року ОСОБА_1 повторно подала до Верховного Суду касаційну скаргу на  рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року. 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає поверненню з таких підстав.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року є те, що судами попередніх інстанцій не досліджені зібрані 
у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд 
є порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті                     389 цього Кодексу.
Посилання ОСОБА_1 лише на не дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів за відсутності у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах) не може свідчити про дотримання пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження судових рішень, передбаченої (передбачених) частиною другою статті 389 ЦПК України.
Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується 
у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 
1997 року).
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтею 260, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 
2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2020 року 
в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення без права надання іншого житлового приміщення та зняття 
з реєстрації повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Є. В. Краснощоков