Справа № 458/229/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Кшик О.І. 
Провадження № 33/811/730/21                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 ,
захисника правопорушника – адвоката Миньо М.М.

в с т а н о в и в:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири).
       Згідно постанови судді, 15 березня 2021 року о 19 год 15 хв в м.Турка Львівської області по вул. Молодіжна, 46 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Трафік н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що він не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак не керував транспортним засобом, алкоголь вживав після того, коли припаркував автомобіль. Вважає недопустимим доказом його вини акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в такому відсутня відмітка про його вручення, так як такого йому вручено не було. Також зазначає, що працівниками поліції був порушений порядок залучення свідків, а суд першої інстанції в порушення вимог закону не викликав та не допитав свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. 
       Просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
       Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Миньо М.М. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 321990 від 15 березня 2021 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; роздруківкою з приладу «Драгер», згідно якого встановлено у ОСОБА_1 наявний вміст алкоголю – 2,83 проміле; актом огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, який складений в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та згідно якого огляд водія ОСОБА_1 було проведено поліцейським за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 № ARBH - 0523, результати огляду на стан сп`яніння - проба позитивна, кількісний показник 2,83 проміле. У графі "З результатами згоден" проставлено підпис ОСОБА_1 ; письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які підтвердили результат проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та іншими наявними в матеріалах справи доказами, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
       Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
       Щодо покликань в апеляційній скарзі про невручення акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, то даний факт не спростовує наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння з   використанням   спеціальних   технічних  засобів поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, з результатами огляду був ознайомлений і погодився з ними, про що розписався у чеку, роздрукованому з пристрою «Drager», в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. 
       У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено обставин, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, зокрема в частині залучення свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував.
       Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, зокрема, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3922081, згідно з якою 15 березня 2021 року о 18 год. 59 хв. ОСОБА_1 у м. Турці на вул. Молодіжній,46 керував транспортним засобом, здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим порушив п.15.9 е ПДР. 
       У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено факту скасування вказаної постанови у встановленому законом порядку.
       Крім того, в суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 визнав, що по вказівці працівника поліції від`їхав декілька метрів від зупинки громадського транспорту. 
       Щодо тверджень правопорушника ОСОБА_1 про нездійснення суддею першої інстанції допиту свідків, то такі апеляційний суд не вбачає підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки виклик у судове засідання та допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Поряд з тим, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 15 березня 2021 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують додаткового виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.
       Крім цього апеляційний суд вважає, що при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Таким чином з огляду на викладене апеляційний суд вважає за необхідне відмовити правопорушнику ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції відносно нього залишити без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Турківського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік – залишити без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя                 Галапац І.І.