Ухвала
Іменем України
 
12 квітня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 308/10312/19
провадження № 61-4843ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року у складі судді 
Куштан Б. П., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень
 
У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 
від 19 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 
від 20 серпня 2014 року № б/н у розмірі 5 000,00 грн .Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, у липні 2020 року 
ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. 
 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення копії цієї ухвали, для сплати судового збору.
 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору визнано необгрунтованим,продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із не усуненням недоліків.
 
Повертаючи апеляційну скаргу заявника, апеляційний суд вказав, що копія ухвали Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги, адресована ОСОБА_1 , тричі поверталася до суду з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник заявника - ОСОБА_2 копію зазначеної ухвали отримав 14 грудня 2020 року, однак у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув, що відповідно до положень частини третьої статті 185 та частини другої статті 357 ЦПК України, є підставою для визнання апеляційної скарги неподаною та повернення особі, яка її подала.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 у якій він просив скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги, не надав належної правової оцінки його доводам та наданим на їх підтвердження доказам, щодо неможливості сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги встановлено статтею 356 ЦПК України.
 
За змістом пункту 4 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу. 
 
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. 
 
Установивши, що копію ухвали апеляційного суду від 17 вересня 2020 року про продовження строку для усунення недоліків, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 отримав 14 грудня 2020 року, однак станом на 22 лютого 2021 року, недоліки не усунув, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявнику.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанцій дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги заявнику, не надав належної оцінки його доводам та наданим на їх підтвердження доказам, щодо неможливості сплати судового збору за подання апеляційної скарги є неспроможними, оскільки суд розглянувши у передбаченому законом порядку клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, дійшов висновку про його необґрунтованість, про що навів відповідні мотиви в ухвалі від 17 вересня 2020 року. Суд роз`яснив заявнику, що для належного вирішення питання про звільнення від сплати судового збору він повинен подати належні докази на підтвердження неможливості сплати судового збору. Таких доказів суду апеляційної інстанції заявник не надав.
 
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
 
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
 
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Подавши апеляційну скаргу у липні 2019 року та клопотання про звільнення від сплати судового збору у серпні 2019 року, ОСОБА_3 тривалий час не цікавився станом зазначеного судового провадження, поштове відправлення про вручення йому копії ухвали Закарпатського апеляційного суду 
від 17 вересня 2021 року тричі поверталося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.
 
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Ураховуючи наведене, ухвала Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 
2021 року постановлена з дотриманням норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необгрунтованість скарги. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак