Справа № 163/34/21  Провадження № 33/802/406/21 	Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А. 	
Категорія: ч.6 ст.481 МК України 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П.,
з участю представника митниці – Пікалюка М.С.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1  на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 лютого 2021 року щодо нього, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2  ( ОСОБА_3 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень, вирішення питання про долю вилучених за цим протоколом готівкових коштів в сумі 6780 (шість тисяч сімсот вісімдесят) гривень віднесено до компетенції Волинської митниці Держмитслужби, стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.
Згідно з постановою суду, 12 березня 2018 року через митний пост "Нові Яриловичі" Чернігівської митниці ДФС Ніазі Давід увіз автомобіль "Ауді А6", номерний знак  НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер  НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 12 березня 2019 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено Волинською митницею Держмитслужби 21 грудня 2020 року на митному посту «Ягодин», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.
У поданій апеляції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки не була присутня при розгляді справи місцевим судом, а копію судового рішення отримала лише 18 березня 2021 року при поверненні в Німеччину. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
ОСОБА_2   у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта» (а.с.40). Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали справи, заслухавши представника митниці Пікалюка М.С., який апеляційну скаргу заперечив та просив відмовити в поновленні строку на апеляційне оскарження, доходжу висновку, що апеляційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевого суду, на розгляд справи порушник не з`явився, хоча при складанні протоколу належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи; заяв чи клопотань щодо суті протоколу та процедури його розгляду не подав (а.с.20-21).
У матеріалах справи наявний протокол про порушення митних правил № 0870/20500/20 від 21.12.2020, під час складання якого ОСОБА_2 був повідомлений про те, що розгляд справи щодо нього відбудеться 04 лютого 2021 року з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у Любомльському районному суді Волинської області, що не суперечить положенням ч.6 ст.494 МК України (а.с.3).
Про обізнаність ОСОБА_1 з цією обставиною свідчить і його власноручний підпис у графі протоколу, де зазначено про місце, дату та час розгляду справи, і отримання ним копії цього протоколу (а.с.1-3).
Однак, у судове засідання 04 лютого 2021 року  ОСОБА_2 не прибув, причин своєї неявки не повідомив та заяв про перенесення розгляду справи на адресу місцевого суду не подавав (а.с.20-21).
Таким чином, вказаними матеріалами справи повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не був повідомлений про судовий розгляд справи щодо нього.
З огляду на наведене, на думку апеляційного суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, належним чином повідомлялася про судовий розгляд у суді першої інстанції.
Оскаржувана постанова винесена 04 лютого 2021 року (а.с.20-21).
Подаючи апеляційну скаргу 31 березня 2021 року, що підтверджується штемпелем на конверті, доданого до апеляційної скарги, ОСОБА_2  пропустив строк на апеляційне оскарження судового рішення, який закінчився 15 лютого 2021 року (із урахуванням вихідних днів).
У поданій скарзі апелянт зазначає, що копію судового рішення отримав лише 18 березня 2021 року при поверненні в Німеччину.
Однак, відповідно до трекінгу «Укрпошти» копія постанови направлялася особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, 18.02.2021, а отримана нею – 12.03.2021. 
Тому доводи про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, не заслуговують на увагу, так як не відповідають вимогам ч.2 ст.294 КУпАП.
Положеннями ч.2 ст.294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення.
Отже, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання особою копії постанови.
Також, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Будь-яких поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження з 05.02.2021 по 31.03.2021 ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не навів.
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. 
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням наведеного та тих обставин, що апеляційна скарга подана ОСОБА_4   із пропуском, визначеного ч.2 ст.294 КУпАП строку на апеляційне оскарження постанови судді, поважні причини для поновлення якого відсутні, враховуючи положення ч.2 ст.294 КУпАП, у поновленні строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу – повернути особі, яка її подала.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1  ( ОСОБА_3 ) про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 лютого 2021 року щодо нього – відмовити.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов