ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 822/161/17
адміністративне провадження № К/9901/40574/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНАКІР» про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНАКІР» на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.03.2017, прийняту у складі головуючого судді Блонського В.К., та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, постановлену у складі колегії суддів: Залімського І.Г. (головуючий), Сушка О.О., Смілянця Є.С.
І. Суть спору
1. У грудні 2016 року Державна податкова інспекція у м.Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області (далі - ДПІ у м.Хмельницькому) звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ВАНАКІР» м.Хмельницький на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 9 776 688,09 грн, шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ДПІ у м.Хмельницькому зазначило, що відповідач як платник податків зобов`язаний сплачувати їх своєчасно та в повному обсязі. За відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 2 014 416 грн, з податку на прибуток у сумі 5 781 087 грн, з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 510 грн, по нарахованій пені в сумі 1 980 675,09 грн, що разом становить 9 776 688,09 грн. Оскільки відповідач у порушення вимог закону добровільно не сплатив узгоджену суму податкових зобов`язань у встановлені строки, тому податковий борг необхідно стягнути з відповідача примусово в сумі 9 776 688,09 грн, на користь Державного бюджету України.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Судами попередніх інстанцій установлено, що на підставі акту перевірки № 0004/22-01-22-03/38303789 від 29.02.2016, яким зафіксовано ряд порушень податкового законодавства відповідачем, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № 0000072203 від 17.03.2016, № 0000062203 від 17.03.2016 та № 0000112209 від 17.03.2016.
4. За відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 9 776 688,09 грн у тому числі:
4.1. - з податку на додану вартість в сумі 2 014 416 грн, який виник на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0000072203 від 17.03.2016, та на підставі нарахованої пені в сумі 353 742,28 грн;
4.2. - з податку на прибуток в сумі 5 781 087 грн., який виник на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0000062203 від 17.03.2016, та на підставі нарахованої пені в сумі 1 626 932,81 грн;
4.3. - з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 510 грн, який виник прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0000112209 від 17.03.2016.
5. Відповідач скористався своїм правом на оскарження податкових вказаних повідомлень-рішень у судовому порядку.
6. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 822/1212/16 від 01.08.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 17.03.2016 №0000082230, яким до ТОВ «Ванакір» застосування штрафну санкцію в розмірі 170 грн 00 коп. за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
7. Грошові зобов`язання відповідача, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 17.03.2016 № 0000072203, № 0000062203, № 0000112209 уважаються узгодженими з 31.10.2016.
8. 14.09.2016 позивачем сформовано податкову вимогу форми "Ю" за №6775-17 про сплату податкового боргу в сумі 3811616,18 грн.
9. Відповідач добровільно не сплатив узгоджену суму податкових зобовязань у встановлені строки, а тому позивач звернувся до суду із позов про стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 9 776 688,09 грн на користь Державного бюджету України.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 10.03.2017 позовні вимоги задовольнив.
11. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату розгляду справи, відповідачем не сплачена сума податкового боргу в розмірі 9 776 688,09 грн, а тому наявні підстави для стягнення боргу в примусовому порядку шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
12. Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23.05.2017 підтримав позицію суду першої інстанції та за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.
IV. Касаційне оскарження
13. У касаційні скарзі ТОВ «Ванакір», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в частині задоволених позовних вимог відмовити.
14. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
15. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
16. За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
17. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
18. Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
19. Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
20. Відповідності до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
21. Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).
22. Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.1 якої передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
23. Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
24. Відповідно до пункту 59.1статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
25. Пунктом 87.2 статті 87 ПК України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
26. Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
27. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).
28. Відповідно до підпунктів 129.1.1 - 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується:
28.1. 1) після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
28.2. Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
28.3. 2) у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);
28.4. 3) у день настання строку погашення податкового зобов`язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.
VI. Оцінка Верховного Суду
29. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
30. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
31. Згідно з обставинами справи за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 9 776 688,09 грн в тому числі:
31.1. - з податку на додану вартість в сумі 2 014 416 грн, який виник на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0000072203 від 17.03.2016, та на підставі нарахованої пені в сумі 353 742,28 грн;
31.2. - з податку на прибуток в сумі 5 781 087 грн., який виник на підставі прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0000062203 від 17.03.2016, та на підставі нарахованої пені в сумі 1 626 932,81 грн;
31.3. - з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 510 грн, який виник прийнятого податкового повідомлення-рішення № 0000112209 від 17.03.2016.
32. Відповідач скористався своїм правом на оскарження податкових вказаних повідомлень-рішень у судовому порядку.
33. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 822/1212/16 від 01.08.2016, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2016, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 17.03.2016 №0000082230, яким до ТОВ «Ванакір» застосування штрафну санкцію в розмірі 170 грн 00 коп. за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
34. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 822/1212/16 указані судові рішення залишені без змін.
35. Отже, постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.08.2016 набрала законної сили 31.10.2016.
36. Отже, грошові зобов`язання відповідача, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 17.03.2016 № 0000072203, № 0000062203, № 0000112209 уважаються узгодженими з 31.10.2016.
37. Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
38. Оскільки відповідач не сплатив нараховані узгоджені суми грошових зобов`язань, такі суми грошових зобов`язань необхідно вважати податковим боргом.
39. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 ПК України з метою погашення податкового боргу до ТОВ «Ванакір» застосовані заходи стягнення податкового боргу та направлено податкову вимогу від 14.09.2016 форми "Ю" за №6775-17 про сплату податкового боргу в сумі 3811616,18 грн, яка 20.09.2016 була вручена платнику.
40. Доказів оскарження податкової вимоги у судовому або адміністративному порядку відповідачем до суду не надано.
41. На час розгляду цієї адміністративної справи судами попередніх інстанцій відповідач борг не погасив.
42. Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
43. За правилами пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
44. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
45. Відповідно до пунктів 95.3-95-4 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
46. Оскільки відповідачем не сплачена сума податкового боргу в розмірі 9 776 688,09 грн, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків і стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
47. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
48. Посилання відповідача на те, що нарахування пені мало б розпочинатися з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні (тобто з 21.11.2016) є безпідставними.
49. Приписи статті 129 ПК України передбачають нарахування суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.
50. Прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення та донарахування на його підставі податкових зобов`язань не свідчить про те, що вказані податкові зобов`язання у платника податків виникли на підставі такого рішення та у день прийняття цього рішення чи день коли податкові зобов`язання за таким рішенням вважаються узгодженими. Податковим повідомленням-рішенням визначається сума податкових зобов`язань, яка не була сплачена платником податків у визначений граничний строк сплати певного податку та збору.
51. Отже, згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення №0000062203 від 17.03.2016 граничним строком сплати грошового зобов`язання є 02.03.2014 та 02.03.2015, строк нарахування пені становить 949 і 584 дні відповідно. Згідно з розрахунком до податкового повідомлення-рішення №0000072203 від 17.03.2016 граничним строком сплати грошового зобов`язання є 30.09.2013, 30.11.2014, 30.12.2014 та 30.01.2015, строк нарахування пені становить 1102, 676, 646 та 613 днів відповідно.
52. За таких обставин та правового регулювання Верховний Суд констатує, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, вказані суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
53. Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).
54. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
55. Поряд із цим, відповідач просив здійснити процесуальне правонаступництво шляхом заміни Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області на її правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області.
56. З огляду на реорганізацію відповідача у справі, касаційний суд вважає за необхідне допустити відповідну заміну.
VII. Судові витрати
57. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Допустити заміну відповідача (Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області) на її правонаступника - Головне управління ДПС у Хмельницькій області.
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНАКІР» залишити без задоволення.
3. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня            2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 822/161/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                                       О.О. Шишов
Судді                                                                                                                    І.В. Дашутін
                                                                                                                             М.М. Яковенко