ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/16/21 Справа № 216/2584/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Євтодій К.С

сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_6 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року, яка прийнята колегією суддів у складі Головуючого-судді Бондар Я.М., суддів Зубакової В.П., Барильської А.П. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 треті особи - Виконавчий комітет Криворізької міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 треті особи - Виконавчий комітет Криворізької міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.
В обґрунтування якого зазначив, що він є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 02.04.2016 р. В будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , та малолітній ОСОБА_3 2016 року народження, які фактично у будинку не проживають, особистих речей у будинку не мають. Реєстрація відповідачів порушує його права, як власника, оскільки при нарахуванні комунальних платежів за користування послугами розрахунок здійснюється за кількістю зареєстрованих у будинку осіб, що обтяжує його матеріально, потребує додаткових витрат.
Також, у будинку без реєстрації проживає ОСОБА_5 , яка є сторонньою особою, вселилася в житловий будинок за життя колишнього власника, після смерті якого вінуспадкував спірний будинок. ОСОБА_5 категорично відмовляється залишити будинок, незважаючи на те, що зареєстрована вона за іншою адресою, перешкоджає позивачу у доступі до власного помешкання, погрожує, псує майно, а саме: шляхом відрізу труб від системи газопостачання у встановленому проектом місці, перепланувала місцерозташування приладів газового обліку.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 лютого 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.  
Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 , права користування та розпорядження житловим будинком з господарськими будівлями, шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Виселено ОСОБА_5 , з жилого будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ., без надання іншого житлого приміщення.   
Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю та доведеністю заявлених позовних вимог. 
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернулись до суду із апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 06 лютого 2017 року в частині визнання втратившими право на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
В решті рішення залишено без змін. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання такими, що втратили право на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є передчасними.
Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поважність причин непроживання ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 у спірному домоволодінні.
Постановою Верховного суду 11 жовтня 2018 року касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 — ОСОБА_7  залишено без задоволення.
Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишити без змін.
04 березня 2021 року представник Бут Н.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року, в якій, посилаючись на п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, просять скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року та ухвалити нове рішення про залишення рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року без змін.
Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами обґрунтована тим, що скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання такими, що втратили право на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є передчасними та похідними від вирішення питання права власності на спірне домоволодіння, яке є спадковою масою, стосовно чого наявний спір між спадкоємцями, який розглядався Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу справа № 216/2108/17.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2020 року розглянуто справу № 216/2108/17 якою ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до Виконкому Криворізької міської ради, ОСОБА_1 , третя особа- приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Соболєва Л.А. про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом. 
Представник заявника зазначає, що на момент винесення рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи № 216/2108/17 в суді першої інстанції, копії ухвал про відкриття провадження вони не отримували, що на думку представника позивача є підставою для перегляду рішення апеляційного суду за ново виявленими обставинами.
Заслухавши доповідь судді -доповідача, позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_7 які кожен окремо, підтримали доводи заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви, та відсутності підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно із частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь            у справі.
Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені  в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини,               що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 3, 9 Постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснив, що для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.
В даному випадку, посилання заявника на рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2020 року не може розглядатись як доказ відсутності спору між спадкоємцями, а тому не є підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. 
В ч. 4 ст. 423 ЦПК України вказується, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;  2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
В даній справі, питання щодо обізнаності ОСОБА_1 про порушення свого права власності на спірне майно вже досліджувалось судами.
В справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 треті особи - Виконавчий комітет Криворізької міської ради, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, було ухвалено рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.  Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 , права користування та розпорядження житловим будинком з господарськими будівлями, шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .Виселено ОСОБА_5 , з жилого будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ., без надання іншого житлого приміщення.   
Вказане рішення було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року в частині визнання втратившими право на житло ОСОБА_2 , ОСОБА_3 скасувано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення залишено без змін. 
Постановою Верховного суду 11 жовтня 2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишено без змін.
Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.
У пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України    з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4«Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, тобто ті, що взагалі не були предметом розгляду у цивільній справі.
Обставини, на які посилалася представник заявника у заяві про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами – рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 30.12.2020 року, не є нововиявленою обставиною у справі у розумінні положень статті 423 ЦПК України.
Наявність рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 30.12.2020 року, не впливає на правильність вирішення судом апеляційної інстанції справи, оскільки питання обізнаності ОСОБА_1 про порушення свого права на спірне майно вже досліджувалось судами.
З огляду на зазначене, рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 30.12.2020 року не є нововиявленою обставиною у справі 
Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 30 червня 2020 року у справі   № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року Суд повторив власні висновки вже відображені в рішенні «Брумареску проти Румунії», що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Також у п.44 Суд зазначив, що така процедура (перегляд за нововиявленими обставинами) не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.
Колегія суддів також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19 лютого 2009 року, де в п.33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову представнику ОСОБА_6 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року. Разом з тим колегія суддів, звертає увагу заявника, на те, що він не позбавлений права звернутись з позовом до ОСОБА_2 з урахуванням обставин встановлених рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.12.2020 року.
Керуючись ст.ст. 423, 424, 427, 429 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити представнику ОСОБА_6 , яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2017 року. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 19 травня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: