ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2021 року 
м. Київ
справа №480/3422/19
адміністративне провадження №К/9901/19224/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Гімона М.М., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач»
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року (судді: Русанова В.Б., Перцова Т.С. , Жигилій С.П.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач»
до Головного управління ДПС у Сумській області 
про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" (надалі також - Позивач, ТОВ «ДОРПОСТАЧ») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (надалі також - Відповідач), в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження від 16 липня 2019 року № 118-р «Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним» в частині встановлення в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним № 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45 ), № 18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6), № 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська), № 18140314201900151 (АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А) строку початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року; зобов`язати Головне управління ДФС у Сумської області змінити в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним № 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45), № 18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6), № 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська), № 18140314201900151 (АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А) термін початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року на 1 липня 2019 року 
- змінити в Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним термін початку дії ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним № 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45 ), № 18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6), № 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська), № 18140314201900151 (АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А) з 16 липня 2019 року на 1 липня 2019 року.
Обґрунтовуючи позовну заяву, платник податків вказував, що відповідно до вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (зі змінами, внесеними Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів"; надалі також - Закон № 481/95-ВР), Позивач повинен був отримати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на АЗС терміном дії з 1 липня 2019 року, проте отримав їх з терміном дії з 16 липня 2019 року.  
Позивач зазначав, що Закон України № 481/95-ВР не містить жодної вказівки (вимоги), яка б визначала термін подання заяви на видачу ліцензії, цей Закон лише визначає строки видачі ліцензії або рішення про відмову в її видачі (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.
В листі від 30 травня 2019 року № 17014/7/99-99-12-01-01-17 Державна фіскальна служба України надала роз`яснення, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органів ліцензування для отримання відповідних ліцензій (на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем розташування місць зберігання та роздрібної торгівлі пальним), починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому, Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 1 липня 2019 року. Таким чином, виходячи зі змісту даного роз`яснення слідує, що для платників податків, які звернулися із заявами на видачу ліцензій з 12 червня 2019 року до 1 липня 2019 року, термін дії ліцензії повинен починатися з 1 липня 2019 року.
Отже, на думку Позивача, сплативши завчасно річну плату за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та подавши заяви на отримання ліцензій до 1 липня 2019 року, він виконав всі вимоги Закону № 481/95-ВР, необхідні для своєчасного отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020  року частково задоволено позов. Визнано протиправним та скасовано розпорядження від 16 липня 2019 року № 118-р «Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним" в частині встановлення в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним № 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45), № 18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6), № 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська), № 18140314201900151 (АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А) строку початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції, дійшов висновку що розпорядження Відповідача від 16 липня 2019 року № 118-р в частині встановлення в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним, виданим ТОВ «Дорпостач» строку початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року є протиправним, оскільки  порушує конституційний принцип рівності всіх суб`єктів права власності та господарювання, що проявляється у позбавленні права на отримання відповідних ліцензій з 1 липня 2019 року.
Суд першої інстанції зазначив також, що можливість виправлення терміну дії вже виданих ліцензій та його зміни у Єдиному державному реєстрі суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, законодавством не передбачено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області задоволено. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року по справі № 480/3422/19 скасовано в частині визнання протиправним та скасування розпорядження від 16 липня 2019 року № 118-р «Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним» в частині встановлення в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним № 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул.  Шевченка, 45), № 18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6), № 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська), № 18140314201900151 (АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А) строку початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року, та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач» судового збору в сумі 960 грн. 50 коп. (дев`ятсот шістдесят грн. п`ятдесят коп). Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач"  відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що 26 червня 2019 року  Позивачем до податкового органу надано не повний пакет документів, зокрема, крім іншого надано лише заяви на одержання дозволу на початок виконання робіт підвищеної небезпеки, проте як самі дозволи надано лише 11 липня 2019 року. Отже в повному обсязі пакет документів, передбачений частиною 37 статті 15 Закону № 481/95 Відповідачем отримано 12 липня  2019 року, що визнається сторонами по справі. Після одержання від Позивача усіх необхідних документів ГУ ДПС у Сумській області прийняло розпорядження № 118-р від 16 липня  2019 року  «Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним», відповідно до додатку якого видало ліцензії ТОВ "Дорпостач" на право роздрібної торгівлі пальним строком на 5 років , зазначивши дату початку дії ліцензії 16 липня 2019 року.
Висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивача, на день подання заяви  про видачу ліцензії дозволу, повного переліку документів, зокрема дозволу, передбаченого статті 15 Закону №481/95, колегія суддів суду апеляційної інстанції визнала такими, що не відповідають матеріалам справи.
При цьому апеляційний суд зазначив, що дозвіл № 240.14.74 від 2 вересня 2014 року, виданий Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки Територіального управління Держгірпромнагляду у Чернігівській області для ТОВ « АСАС». З 11 грудня 2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ТОВ «АСАС» у зв`язку із банкрутством. Тобто дозвіл виданий іншій юридичній особі, яка на час звернення позивача із заявою, припинила свою діяльність, а отже, як акт індивідуальної дії втратив юридичну силу і не підлягав використанню іншими юридичними особами.
Апеляційний суд зазначив, що Відповідачем після отримання повного пакету документів (12 липня 2019 року), в межах строків, встановлених частиною 44 статті 15 Закону № 481/95 (на 3 робочий день -16 липня 2019 року) видано розпорядження та ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним АЗС ТОВ «Дорпостач», отже контролюючий орган при прийнятті розпорядження та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним діяв правомірно, у порядку, спосіб і межах визначеним Законом № 481/95.
Доводи Позивача, щодо наявності обов`язку податкового органу  видати ліцензії з 1 липня 2019 року згідно  з листом ДФС України від 30 травня 2019 року, суд апеляційної інстанції визнав помилковими, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом, носить рекомендаційний характер та надає право, а не встановлює обов`язок  податковому органу видавати ліцензії з  1 липня 2019 року.
Отже, за висновками апеляційного суду, контролюючий орган при видачі ТОВ «Дорпостач» ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним діяв в межах повноважень, у порядку та спосіб, визначені чинним законодавством.
Посилання суду першої інстанції на порушення Відповідачем конституційного принципу рівності усіх суб`єктів права власності і господарювання, що проявляється у позбавленні права Позивача на отримання відповідних ліцензій з  1 липня 2019 року, суд апеляційної інстанції визнав необґрунтованими, оскільки ці висновки суду не ґрунтується на доказах, що наявні в справі, та зроблені без належної оцінки реєстраційних документів інших підприємств та дотриманні ними вимог законодавства при поданні документів.
1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного рішення вийшов за межі позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, а також постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права, що є підставами для її скасування, просив:
1. скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року, яким рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року в частині визнання протиправним та скасування розпорядження від 16 липня 2019 року № 118-р «Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним» в частині встановлення в ліцензіях на право роздрібної торгівлі пальним № 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45), № 18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6), № 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська), № 18140314201900151 (АЗС м. Середина- Буда пров. Ювілейний, 4-А) строку початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорпостач" судового збору в сумі 960 грн. 50 коп. скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позову ТОВ "Дорпостач" відмовлено;
2. залишити без змін рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020  року.
Підставою касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі скаржником зазначено неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, передбаченому пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
У відзиві на касаційну скаргу Відповідач наполягав на законності та обґрунтованості рішення суду апеляційної інстанції, з урахування цього просив постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26 червня 2019 року ТОВ «Дорпостач»  звернулося до ГУ ДФС у Сумській області із заявами № 53, № 54, №55, № 56 щодо видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45; АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6; АЗС м. Шостка вул. Слобідська; АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А
В заявах підприємство просило видати ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним терміном дії з 1 липня 2019 року  по 30 червня 2024 року.
До заяв про видачу ліцензій додано: платіжні доручення на сплату коштів за ліцензію від 19 червня 2019 року, державний акт на право власності на землю, свідоцтво на право власності на АЗС, договори оренди, заяви на одержання дозволу на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
11 липня 2019 року Позивачем для приєднання до раніше поданих заяв на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, направлено до ГУ ДФС у Сумській області дозволи, видані ТОВ «Дорпостач»:
- №139.19.74 від 9 липня 2019 року на виконання робіт у вибухопожежонебезпечних  зонах (АЗС),
- №154.19.74 від 11 липня 2019 року на експлуатацію обладнання, призначеного для експлуатації (застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі (АЗС), що підтверджується листом; 
16 липня 2019 року ГУ ДФС у Сумській області видано розпорядження № 118-р про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, яким зобов`язано Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів на підставі заяв суб`єктів господарювання видати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним терміном дії на 5 років, зокрема ТОВ "Дорпостач".
16 липня 2019 року Відповідачем видано та зареєстровано терміном дії з 16 липня 2019  року до 16 липня 2024 року ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Дорпостач»:
-№ 18220314201900154 (АЗС м. Шостка вул. Шевченка, 45),
-№18220314201900153 (АЗС м. Шостка вул. Некрасова, 6),
-№ 18220314201900152 (АЗС м. Шостка вул. Слобідська),
-№ 18140314201900151 (АЗС м. Середина-Буда пров. Ювілейний, 4-А.
Позивач, не погоджуючись зі строком початку дії ліцензій, звернувся до суду з даним позовом.
3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
3.1. Доводи Позивача (особи, яка подала касаційну скаргу)
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів»(далі-3акон № 2628-УІІІ) внесено зміни до Закону № 481/95, які набрали чинності з 1 липня 2019 року. На думку Позивача, оскільки Закон № 481/95-ВР не містить жодної вказівки (вимоги), яка б визначала термін подання заяви на видачу ліцензії, а визначає лише строки видачі ліцензії або рішення про відмову в її видачі (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів, то відповідальна особа за видачу ліцензії може розглянути заяву, як в день її отримання, так і на 20 день отримання заяви. Зазначена норма не дає право встановлювати початок терміну дії ліцензії, якщо оплата за неї та заява подана до початку бажаного терміну, тим більше в цьому випадку, коли до останнього був невідомий порядок видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.
Позивач наполягає на тому, що подав комплект документів, за результатами оцінки якого Відповідач повинен був ухвалити розпорядження про видачу  ліцензій саме з 1 липня 2020 року. Позивач наполягає на тому, що Відповідач допустив зволікання у видачі розпорядження щодо строку дії ліцензій. 
3.2. Позиція Відповідача (особи, що подала відзив на касаційну скаргу)
Відповідач не погоджуючись із доводами, наведеними Позивачем у касаційній скарзі, вказує на те, що після одержання від Позивача усіх визначених Законом № 481/95-ВР документів прийнято розпорядження  від 16 липня 2019 року № 118-р «Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним» відповідно до додатку якого видало ліцензії ТОВ «Дорпостач» на право роздрібної торгівлі пальним строком на 5 років на АЗС в м.Шостка, вул. Шевченка,45, вул. Некрасова,6, вул. Слобідська, та в м. Середина-Буда провулок Ювілейний 4А
Відповідач акцентує увагу у відзиві на тому,  що згідно з частиною 44 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Враховуючи, що усі визначені Законом № 481 документи були надані позивачем лише 12 липня 2019 року, то відповідно 16 липня 2019 року - на 3 робочий (5 календарний) день ГУ ДФС у Сумській області і були видані ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на вищевказаних АЗС.
При цьому є безпідставним, на думку Відповідача, посилання Позивача, що контролюючий орган повинен був 1 липня 2019 року відмовити у видачі ліцензії без наявності дозволів, оскільки рішення про відмову у видачі ліцензій і ліцензія видаються впродовж 20 календарних днів. Враховуючи, що у цей строк (20 днів) позивачем були додані копії дозволів, то у контролюючого органу станом на 16 липня 2019 року (20 день), і за наявності усіх документів не було законних підстав для відмови у видачі ліцензії. Затягування часу видачі ліцензій відбулось саме з вини Позивача, який замість того, щоб завчасно одержати дозволи, на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки і подати їх до контролюючого органу разом із заявою на видачу ліцензії такі дозволи одержав лише 9 та 11 липня 2019 року, і надав їх контролюючому органу 12 липня 2019 року.
4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права в межах, встановлених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого. 
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи правову оцінку оскаржуваному Позивачем розпорядженню про видачу ліцензій в аспекті встановленого строку дії ліцензій на предмет дотримання Відповідачем частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при його прийнятті, Суд звертає увагу на таке. 
Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР серед іншого надано визначення наступним поняттям: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІІ (далі - Закон № 2628-VІІІ) внесені зміни до Закону № 481/95-ВР, зокрема частину двадцяту статті 15 викладено у такій редакції: «Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю».
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.
За змістом частини 29 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. 
Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 1 липня 2019 року.
Листом Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року №17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 1 липня 2019 року.
Закон № 2628-VІІІ, яким внесені зміни до Законів № 481/95-ВР, №222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23 листопада 2018 року, опублікований 12 грудня 2018 року, набрав чинності з 1 січня 2019 року. Водночас Суд звертає увагу на те, що норми підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону - набирали чинності лише з 1 липня 2019 року.
З метою реалізації положень Закону № 481/95-ВР у частині внесених змін Законом №2628-VІІІ, Кабінетом Міністрів України лише 19 червня 2019 року Постановою №545 (як і вищенаведені змін внесені Законом № 2628-VІІІ, ця Постанова набрала чинності лише 1 липня 2019 року) викладено у новій редакції пункт 6 Перелік органів ліцензування (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2015 року № 609), доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності (зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального), визначивши орган ліцензування - ДФС, територіальні органи ДФС.
Отже, фактично отримати ліцензію для здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набрання чинності нормами Закону № 2628-VІІІ (щодо ліцензування, у тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії) так і Постановою Кабінету Міністрів України №545.
У постановах Верховного Суду  від 4 листопада 2020 року у справі №160/10203/19, від 1 грудня 2020 року у справі №580/1550/20, від 16 грудня 2020 року №520/13020/19, від 22 грудня 2020 року у справі №400/4113/19, від 28 січня 2021 року у справі №120/4046/19 сформовано висновки про те, що затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю нормативно визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом №2628-VIII - 1 липня 2019 року. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.
Втім, надаючи правову оцінку встановленим обставинам щодо ухвалення Відповідачем розпорядження в аспекті початку дії виданих Позивачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, Суд звертає увагу на наступне правове регулювання. 
Згідно з частиною 31 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. 
Відповідно до частин 32 - 35 статті 15 Закону № 481/95-ВР у заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.
За змістом частини 37 статті 15 Закону № 481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
- дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального. Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник. У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта (частини 38 - 40 статті 15 Закону № 481/95-ВР).
Згідно з частиною 44 статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Отже, чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство не визначає безумовною підставою видачі ліцензії  лише подання заяви із відповідним документом про перерахування плати за ліцензію. 
При цьому, законодавець визначає чіткий для цілей отримання ліцензій перелік документів: - заява (оформлена з дотриманням вимог частин 34 та 35 статті 15 Закону № 481/95-ВР), до якої додано документ, що підтверджує внесення плати за ліцензію та передбачені частиною 37 статті 15 Закону № 481/95-ВР копії документів. 
Законодавчо визначений строк  на видачу суб`єктом владних повноважень ліцензії, як обов`язкової умови для здійснення роздрібної торгівлі пальним, становить саме 20  календарних днів з дня одержання зазначених у  Законі № 481/95-ВР документів. При цьому для цілей цих правовідносин статтею 15 Закону № 481/95-ВР наділено суб`єкт, що уповноважений на видачу ліцензій, дискрецією  щодо строку видачі ліцензії в межах 20 днів. 
Як підтверджується матеріалами справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Позивач, подаючи 26 червня 2019 року заяви про видачу ліцензій, не додав копії  дозволів на початок виконання робіт підвищеної небезпеки, однак подав копії документів про видачу таких дозволів, що попередньо були скеровані іншим суб`єктам владних повноважень.
Самі копії дозволів від 9 липня 2019 року на виконання робіт у вибухопожежонебезпечних  зонах (АЗС) та від 11 липня 2019 року  на експлуатацію обладнання, призначеного для експлуатації (застосування) в потенційно вибухонебезпечному середовищі (АЗС), подані Відповідачу 12 липня 2019 року.
Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що про існування наведених дозволів для цілей видачі ліцензії Відповідач міг дізнатися з відповідних реєстрів, втім, частина 38 статті 15 Закону № 481/95-ВР звільняє суб`єкт від обов`язку подавати копії документів у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Втім, зміст встановлених судами обставин свідчить про те, що реквізити документів (зокрема дозволів від 9 липня 2019 року та 11 липня 2019 року) та назви відповідних реєстрів не зазначались  та не могли бути зазначені в заявах на видачу ліцензій, датованих 26 червня 2019 року.
З урахування цього Відповідач обґрунтовано, з дотриманням визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимог, дочекавшись подання копій таких документів Позивачем, ухвалив рішення щодо видачі ліцензій у відповідний строк.
Щодо тверджень про те, що на час подання заяв у Позивача був відповідний дозвіл, що видавався ТОВ «АСАС», то вони не можуть спростувати правильність поведінки Відповідача  у спірних правовідносинах.
Зміст частини 40 статті 15 Закону № 481/95-ВР свідчить про те, що законодавство надає можливість надання певного переліку документів з метою отримання ліцензії, навіть якщо вони видані і іншій особі, проте визначає, що  в такому разі у заявника виникає обов`язок подати документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Втім, як свідчать матеріали справи (а.с. 10-13), подаючи заяви щодо видачі ліцензій, Позивач не додавав ані копій дозволу, виданого ТОВ «АСАС», ані копії документа, що підтвердив взаємозв`язок Позивача із таким документом, ані зазначив реквізити такого документа та назви відповідних реєстрів.
З урахуванням цього у Відповідача не було підстав до подання копій дозволів приймати рішення щодо видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним Позивачу.
За правовідносин, що виникли у цій справі, у Відповідача, як суб`єкта владних повноважень, що відповідно до статті 19 Конституції повинен діяти лише в межах закону, не було правових підстав для видачі розпорядження, в якому визначити строк видачі ліцензій саме з 1 липня 2019 року. Стаття 15 № 481/95-ВР не надавала повноважень суб`єкту владних повноважень приймати рішення щодо видачі ліцензій раніше, аніж ним отримано повний комплект документів, або поширювати дію ліцензії на минулий час.
З урахування цього необхідно погодитися із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині зміни в розпорядженні від 16 липня 2019 року № 118-р строку початку дії ліцензій з 16 липня 2019 року на 1 липня 2019 року.
4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Суд звертає увагу на таке.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника,  не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.  
Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильне застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 3, 343, 349, 350, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпостач» залишити без задоволення, а постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                             Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                 М.М. Гімон
                                                                                І.Л. Желтобрюх