КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/1107/21
№ апеляційного провадження: 33/824/2134/2021 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
14 травня 2021 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно   ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.
 
Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, 16 березня 2021 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій просила на підставі наявних доказів, що знаходяться в Управлінні поліції Головного Управління поліції в м. Києві розглянути вказану справу.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 постійно пригнічує її як громадянку України та не надає доступу до місця спільного проживання.
 
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року, мотивуючи тим, що постанову суду було отримано лише 11.03.2021 року.
 
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 рокуяк такий, що пропущений з поважних причин.
 
В матеріалах справи наявні докази на підтвердження доводів скаржниці (а.с. 44).
 
В запереченні на апеляційну скаргу адвокат Осіпов О.А. в інтересах ОСОБА_2 просив обґрунтовану постанову Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Розгляд справи просив проводити за відсутності заявника та його представника.
 
Під час апеляційного розгляду суд заслухав скаржницю, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її з наведених в ній підстав.
Перевіривши та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав
 
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
 
За нормами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
 
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року з наступними змінами  визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
 
Під психологічним насильством розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
 
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суб`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.
 
Тобто, за змістом закону слідує, що вчинення особою дій, передбачених даною статтею, тягнуть за собою завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю особи, у відношенні якої вчинені дії, тобто настання певних наслідків.
 
  У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 183239 від 07 січня 2021 року зазначено, що   ОСОБА_2 близько 12 години 30 хвилин за адресою:  АДРЕСА_1 , висловився на адресу дружини ОСОБА_1 нецензурною лайкою, чим спричинив їй психологічний біль. 
 
 Проте встановлені в протоколі обставини матеріалами справи не доведено.
 
 Районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
 
Як убачається з заперечень  захисника ОСОБА_2, наданих до суду апеляційної інстанції, з початку 2019 року шлюбні відносини між заявником та апелянтом фактично були припинені й ОСОБА_1 , залишивши квартиру ОСОБА_2 ,  доньку залишила проживати разом з останнім за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
 
Вказано, що 19.02.2020 року скаржниця остаточно переїхала на постійне місце проживання на тимчасово окуповану територію України - АРК Крим де набула громадянства  Росії й фактично створила нову сім`ю.
 
Зазначено, що 07.01.2021 року ОСОБА_1 штучно спровокувала конфлікт  викликавши поліцію,  а викладені у адміністративному протоколі  обставини та склад правопорушення, передбачений  ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, належними доказами не підтверджені.
 
Крім того, захисник посилався на те, що звинувачення ОСОБА_2 носять на меті штучне створення хибної уяви стосовно заявника та його можливості виховувати дитину.
 
Суд звертає увагу на те, що  в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що ОСОБА_2 07.0.2021 року, близько 12 години 30 хвилин вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
 
Зі справи убачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виникає спір щодо участі кожного з них у вихованні їх дитини та  який підлягає вирішенню в установленому законом порядку.
 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не навела доводів на обґрунтування незаконності постанови Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року та не надала доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений  ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,
 П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року. 
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Дарницького районного суду м. Києва 10 лютого 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                                 Т.А. Слюсар