ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/4093/20 пров. № А/857/2150/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                          Кітраль Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року (суддя – Москаль Р.М., м. Львів, повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у травні 2020 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування йому пені в сумі 61,43 грн.; зобов`язати відповідача видалити із інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) запис про наявність боргу зі сплати пені в сумі 61,43 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що штраф за порушення законодавства з регулювання обігу готівки, застосування реєстраторів розрахункових операцій, законодавства про патентування на час прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (20.01.2009) за своєю правовою природою в розумінні статей 239, 241 Господарського кодексу України був адміністративно-господарською санкцією, а не податком чи збором. Оскільки ці штрафи не є сумами податкових зобов`язань платника податків, то такі не набувають статусу податкового боргу і після набрання чинності Податковим кодексом України. Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинний на момент прийняття рішення про застосування штрафу) закон передбачав нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, аналогічними є положення Податкового кодексу України (далі – ПК України).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у справі №380/4093/20 позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пені в сумі 61,43 грн. за несвоєчасну сплату частини фінансової санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування у касах готівки, застосованої до ФОП ОСОБА_1 рішенням №0000232330/0 від 20.01.2009. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області видалити із інтегрованої картки платника ОСОБА_1 запис про наявність боргу із сплати пені в сумі 61,43 грн.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з п.129.1.1 статті 129 ПК України. Нарахування пені закінчується у день погашення податкового боргу  або грошових зобов`язань відповідно до пп. 129.3.1 п. 129.3 статті 129 ПК України. Таким чином, нарахування пені в сумі 61,43 грн. за несвоєчасну сплату штрафу, нарахованого позивачу на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0000232330 від 20.01.2009 за період з 12.07.2016 по 05.03.2020, є правомірним.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача,  пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 в період з 12.09.2007 по 25.07.2014 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з видом діяльності « 52.11.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту (основний)» . 
Інспектори ДПА у Львівській області 03.01.2009 провели перевірку магазину ФОП ОСОБА_1 на предмет дотримання суб`єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за наслідками якої склали акт №24/0020/13/33/23/ НОМЕР_1 . В розрахунку фінансових санкцій до цього акта перевірки (а.с.10) описано такі порушення та розрахунки: 1) не проведено через РРО покупку на суму 5 грн., не видано покупцю розрахункового документа, невідповідність суми готівкових коштів сумі, зазначеній у денному звіті в розмірі 5 грн., чим порушено пп. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.1 ст.17, ст. 22 цього Закону та з урахуванням наказу ДПА України від 14.01.2002 до підприємця слід застосувати фінансову санкцію в п`ятикратному розмірі невідповідності: 5*5=25 грн.; 2) проведення торгівельної діяльності без придбання торгового патенту, чим порушено ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», відповідно до статті 8 цього Закону до підприємця слід застосувати санкцію в подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності із зазначеним порушенням: 160грн./31день*2дні=10 грн.; 3) неоприбуткування готівки в книзі обліку розрахункових операцій №1333001615 «р» від 17.07.2008р., а саме: не забезпечено здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень на підставі фіскальних звітних чеків на загальну суму 7531,05 грн., чим порушено п. 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 №637, відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95 за неоприбуткування у касах готівки застосовано фінансову санкцію у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми: 7531,05 грн.*5=37655 грн. 
На підставі цих висновків акта перевірки та розрахунку фінансових санкцій (додатку до цього акту) начальник ДПІ у Яворівському районі Львівської області 20.01.2009 прийняв три рішення форми «С»  про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій: 1) №0000242330/0 на суму 25 грн.; 2) №0000222330/0 на суму 10 грн.; 3) №0000232330/0 на суму 37655 грн. 
ФОП ОСОБА_1 оскаржував вказані рішення податкового органу у судовому порядку. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2010 №2а-4605/09/137, що набрало законної сили 20.03.2012, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2012 №2а-7317/12/1370, яка набрала законної сили 29.10.2012, задоволено позов ДПІ в Яворівському районі Львівської області ДПС та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 37670 грн. заборгованості.
11.07.2016 в інтегровану картку платника (далі – ІПК) ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету (далі - ККДБ) 21080900 «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.76) 11.07.2016 внесені такі відомості: нарахування 37655 грн., опис операції: « 03.01.2009 [37655] ШС (ф.С) донараховані в поточному році акт минулих роках Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009» .
ОСОБА_1 06.03.2020 сплатив 100 грн. з призначенням платежу «штрафні санкції» . 
В ІПК ОСОБА_1 06.03.2020 за ККДБ 21080900 «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.61) внесені відомості про такі операції: 100 грн., опис: «Зараховано 06.03.2020 [100] Сплата суми податків і зборів/ єдиного внеску Платіжне доручення № 3128 від 06.03.2020»; 15, 85 грн., опис: [15], [85], «Зменшено боргу по ШС (ф.С) за актом нарахованим у минулих роках Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 по платіжне доручення №3128 від 06.03.2020»; 61,43 грн., опис: «[61,43] Нараховано пені ІКП на борг минулих років (ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (Covid-19) невизначений документ N AUTOPEN з 12.07.2016 по 05.03.2020 на Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009». 
Городоцьке управління Головного управління ДПІ у Львівській області на запит позивача щодо розміру заборгованості зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, листом №17063/10/55.7-13 від 21.04.2020 повідомило позивача, що відповідно до даних інтегрованої картки платника: - сальдо на 01.01.2020 складає 37670 грн.; - у 2020 році сплачено 100 грн.; - за період з 12.07.2016 по 05.03.2020 нараховано 61,43 грн. пені на сплачену суму; - станом на 09.04.2020 заборгованість складає 37631,43 грн., в т.ч. 61,43 грн. несплаченої пені .
Не погодившись із діями відповідача щодо нарахування пені у розмірі 61,43 грн. за несвоєчасну сплату штрафу, нарахованого на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0000232330 від 20.01.2009, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування ОСОБА_1 пені на підставі статті 129 ПК України за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій (штрафу) на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009 є протиправним та не ґрунтується на законі, тому ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання контролюючого органу провести коригування (показників) його інтегрованої картки шляхом видалення із ІКП ОСОБА_1 запису про наявність боргу із сплати пені в сумі 61,43 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України (тут і далі в редакції, що діяла на дату прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків» (частина перша);
Згідно з частиною першою статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою (станом на 20.01.2009) на момент прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009 регулювався Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 № 40/10320 (далі - Положення № 637). 
Відповідно до п.2.6 гл.2 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
З метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб`єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов`язань перед бюджетами і державними цільовими фондами Президент України Указом від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі – Указ № 436/95) постановив таке: установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу:  за не оприбуткування (неповне або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми . Правила організації контролю за додержанням норм з регулювання обігу готівки встановлюються Національним банком України за погодженням з Державною податковою адміністрацією України. Передбачені цією статтею штрафи в повному обсязі стягуються до державного бюджету в порядку, встановленому законодавством (стаття 1);
- установити, що штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань (стаття 2); 
- контроль за додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та фінансові органи, а банками - Національний банк України (стаття 3).
Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, був Закон України від 21.12.2000 № 2181-III «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі – Закон 2181).
Згідно зі статтею 1 Закону №2181 (в редакції, що діяла на дату прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009) платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов`язок утримувати або сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі), пеню та штрафні санкції (п.1.1);  податкове зобов`язання - зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України (п.1.2);  податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання (п.1.3);  пеня - плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв`язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання (п.1.4);  штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов`язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами (п.1.5);  контролюючий орган - державний орган, який у межах своєї компетенції, визначеної законодавством, здійснює контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та погашенням податкових зобов`язань чи податкового боргу (п.1.12).
На підставі системного аналізу вищенаведених приписів нормативно-правових актів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин – 20.01.2009, можна дійти висновків, що органи державної податкової служби виконували такі функції: відповідно до положень Закону №2181 були контролюючими органами стосовно податків і зборів (обов`язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, мали повноваження справляти з платників податків пеню та штрафні санкції (штрафи) у зв`язку з порушенням ними правил оподаткування, визначених відповідними законами;  згідно з приписами Господарського кодексу України та Указу №   436/95 були уповноваженими органами державної влади на здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання встановлених Національним банком України норм з регулювання обігу готівки в національній валюті та застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу, в т.ч. за не оприбуткування (неповне  або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки; такі штрафи в повному обсязі стягувалися до державного бюджету в порядку, встановленому законодавством.
Крім того, необхідно зазначити, що станом на 20.01.2009 законодавством було передбачено штрафи, як фінансову відповідальність особи за правопорушення в різних галузях публічного права: за порушення встановлених державою правил здійснення господарської діяльності застосовувався штраф, що був адміністративно-господарською санкцією та застосовувався уповноваженим державним органом до суб`єкта господарювання за вчинене ним правопорушення (так, Указ №   436/95 встановлював відповідальність суб`єктів господарювання за порушення норм з регулювання обігу готівки); в податкових правовідносинах (Законом №2181) встановлювалися два види фінансової відповідальності, що справлялася контролюючим органом з платника податків: пеня – у зв`язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання, штрафна санкція (штраф) - у зв`язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами (на той час кожен податок встановлювався окремим законом). 
При цьому, Закон №2181 не передбачав справляння контролюючим органом з платника податків пені за несвоєчасну сплату ним адміністративно-господарського штрафу, застосованого уповноваженим державним органом до цієї особи як суб`єкта господарювання (а не як платника податків) за порушення встановлених державою правил здійснення господарської діяльності.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосований до ФОП ОСОБА_1 шляхом прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009 штраф в сумі 37655 грн. (за порушення обліку готівкових коштів, у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми, 7531,05*5) є різновидом адміністративно-господарських санкцій за порушення порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, для застосування таких санкцій «Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій» запроваджено окрему форму рішення, відмінну від податкового повідомлення – рішення.
Разом з тим, вказаний штраф не є податковим зобов`язанням ФОП ОСОБА_1 , а також не пов`язаний з порушенням ним правил оподаткування чи несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання, тобто не є штрафною санкцією (штрафом) в розумінні Закону №2181. Крім того, вказаний штраф не може вважатися податковим боргом (недоїмкою) в розумінні Закону №2181, тому на нього не розповсюджувалися встановлені цим законом положення щодо узгодження податкового зобов`язання (шляхом оскарження податкового повідомлення – рішення в адміністративному/судовому порядку).
Отже, Указ Президента України №436/95 та Закон №2181 не передбачали справляння з суб`єкта господарювання пені за несвоєчасну сплату ним адміністративно-господарського штрафу, застосованого уповноваженим державним органом до позивача, як суб`єкта господарювання (а не як платника податків) за порушення встановлених державою правил обігу готівки.
В подальшому Закон №2181 втратив чинність у зв`язку із набранням чинності Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Згідно з пунктом 5 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України у зв`язку з набранням чинності цим Кодексом штрафні санкції, які можуть бути накладені на платників податків за порушення нормативних актів Кабінету Міністрів України, центрального контролюючого органу, положень, прямо передбачених цим Кодексом, починають застосовуватися до таких платників податків за наслідками податкового періоду, наступного за податковим періодом, протягом якого такі акти були введені в дію.  Отже, ПК України також не було встановлено фінансової відповідальності у формі пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій, накладених органами ДПС на суб`єкта господарювання до 01.01.2011.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що нарахування ОСОБА_1 пені на підставі статті 129 ПК України за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій (штрафу) на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» №0000232330 від 20.01.2009 є протиправним, а ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання контролюючого органу провести коригування (показників) його інтегрованої картки шляхом видалення із ІКП ОСОБА_1 запису про наявність боргу із сплати пені в сумі 61,43 грн.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року у справі № 380/4093/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року