П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  2-а-2382/11 
Головуючий у 1-й інстанції:  Винар Л.В. 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 

26 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  ухвалу   Олевського районного суду Житомирської області  від  19 лютого 2021 року (прийняту у м. Олевськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про  визнання дій щодо виплати надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж це визначено Законом України "Про соціальний захист дітей війни", неправомірними та зобов`язання здійснити нарахування та виплату невиплачених коштів до пенсії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ  ВИМОГ ЗАЯВИ 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Олевського районного суду Житомирської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження за постановою Олевського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 справа № 2-а-2382/11.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 19.02.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що заявницею ОСОБА_1 доказів на підтвердження того, що вона є спадкоємицею щодо вимоги на виплату невиплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за постановою Олевського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 по справі № 2-а-2382/11 після смерті матері ОСОБА_2 суду не надано.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву задовольнити та замінити сторону виконавчого провадження. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 та спадкоємницею за законом померлої ОСОБА_2 . Крім того, вона є єдиною спадкоємницею. 
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду на 21.04.2021 в порядку письмового провадження.
Згідно з п.3 ч.1  ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1  ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 по справі № 2-а-2382/11 позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задоволено частково, визнано дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_2 надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж це визначено Законом України "Про соціальний захист дітей війни" - протиправними, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2  невиплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", встановивши її на рівні 30 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щомісячно за період з 01.03.2011 по 22.07.2011, з урахуванням проведених виплат.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області залишено без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 29.02.2012 без змін.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , що міститься в матеріалах справи.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від право попередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Положеннями ч. 5 ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. 
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень   Закону №1404-VIII   слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених   статтею 39 цього Закону.
При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 24.11.2020 у справі №802/1280/17-а та від 22.12.2020 у справі №2-а-3938/11.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно   ст. 1227 ЦК  України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1   ст. 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Згідно ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV  сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. 
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
При цьому, обов`язок спадкоємця отримати свідоцтво про право на спадщину у відповідності до ст. 1297 ЦК України настає у випадках, якщо у складі спадщини є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація.
Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що суми пенсій, які були нараховані, проте не виплачені особі за життя, передаються членам його сім`ї.
При цьому, отримання вказаних коштів законодавець не ставить у залежність від отримання свідоцтва про спадщини.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 22.12.2020 у справі №2-а-3938/11.
Згідно матеріалів справи заявниця – ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , свідцтва про смерть ОСОБА_2 .
Отже у відповідності до статті 1227 ЦК України та статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, ОСОБА_1 набула права на отримання сум пенсії, нарахованих ОСОБА_2 на виконання рішень судів, проте не виплачених за життя.
При цьому колегія суддів також враховує, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2020, ОСОБА_1 є спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_2 , що складається з 1/1 (один дріб один) частки житлового будинку, з надвірними будівлями і спорудами, належного на праві власності померлій ОСОБА_2 . 
З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до статті 379 КАС України.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанцій та ухвалити по справі нову постанову, якою задовольнити заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а-2382/11 із стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів звертає увагу на порушення судом першої інстанції порядку формування судових справ.
Згідно абзацу другому пункту 7 розділу VII "Формування і оформлення судових справ" Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019  № 814 матеріали щодо вирішення питань у порядку виконання судового рішення, ухваленого судом, до якого надійшли такі матеріали, підшиваються до матеріалів судової справи, рішення в якій виконується.
Пунктом 3 розділу IX "Направлення судових справ за межі суду" вказаної Інструкції зазначено, що при направленні за межі суду справа повинна містити документи, пронумеровані та підшиті в порядку, вказаному в описі. Забороняється направлення за межі суду справ з наявністю неповного опису справи та непідшитих документів, крім випадків, коли вона є речовим доказом. Використання будь-якого механічного способу скріплення документів, окрім їх підшивання до справи, не допускається.
Однак, судом першої інстанції матеріали щодо вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження не підшито до матеріалів судової справи, рішення в якій виконується, а сформовано в окрему справу та направлено до суду апеляційної інстанції.
Відтак, судом першої інстанції допущено порушення вимог щодо формування судової справи, встановлених Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України. 
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови. 
У силу  п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову.
Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - задовольнити повністю.
Замінити сторону виконавчого провадження із виконання постанови Олевського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2012 року у справі за № 2-а-2382/11 із стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.