УХВАЛА
12 травня 2021 року
м. Київ
провадження № 13-70зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачаОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 
розглянула заяву засудженого ОСОБА_17 про перегляд за   виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвал Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2019 року та Чернігівського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року і 
встановила:
За вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 18 січня 2002 року ОСОБА_17 було засуджено за  пунктами «а», «ж» ст. 93, ч. 3 ст. 142 Кримінального Кодексу України 1960 року (далі – КК 1960 року), ч. 3 ст. 185, ст. 395 Кримінального Кодексу України до  довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. 
Верховний Суд України ухвалою від 02 квітня 2002 року вирок змінив, виключив із кваліфікації дій ОСОБА_17 п. «ж» ст. 93 КК 1960 року як зайвий.
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від  07 жовтня 2019 року, залишеною 03 грудня 2019 року без змін Чернігівським апеляційним судом, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_17 про умовно-дострокове звільнення.
15 квітня 2021 року Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) ухвалив остаточне рішення у справі «Борисенко та інші проти України» (заява № 19102/20 та  5  інших, у тому числі ОСОБА_17 ), у якому констатував порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення. ЄСПЛ також постановив, що факт визнання існування порушення становить достатню справедливу сатисфакцію.
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, засуджений ОСОБА_17 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата) із заявою про перегляд за виключними обставинами постановлених рішень щодо нього. Просить скасувати згадані судові рішення та постановити ухвалу, якою призначити покарання не пов`язане з довічним позбавленням волі. 
Велика Палата, перевіривши заяву, виходить з такого.
ЄСПЛ у рішенні в справі «Борисенко та інші проти України», констатуючи порушення ст. 3 Конвенції стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення, зазначив, що Конвенція не забороняє застосування довічного ув`язнення до осіб, засуджених за вчинення особливо тяжких злочинів, таких як убивство. Однак у європейській пенітенціарній політиці робиться наголос на реабілітації ув`язнених; первинне виправдання ізоляції особи від суспільства може втратити актуальність після тривалого відбуття покарання. Тож для дотримання вимог ст. 3 Конвенції має існувати можливість скорочення довічного ув`язнення, тобто засуджений повинен мати перспективу звільнення та можливість перегляду вироку на основі оцінки того, чи існують законні пенологічні підстави для його тривалого ув`язнення, до яких належать: покарання, стримування, захист громадськості та реабілітація. При цьому ЄСПЛ постановив, що сам факт визнання існування порушення, вже є достатньою справедливою компенсацією.
Таким чином, у рішенні міжнародної судової установи, яке заявник зазначає як підставу для перегляду, ЄСПЛ указав на системну проблему в українському законодавстві, що належить подолати заходами загального характеру – шляхом унесення до чинних законів змін, спрямованих на усунення її першопричини, а саме шляхом запровадження в Україні процедур, які б на законодавчому рівні забезпечували у перспективі можливість звільнення або дострокового звільнення осіб,засуджених до довічного позбавлення волі.
Удосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін та доповнень є компетенцією законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якої охоплюється внесення змін до чинного законодавства України, в тому числі і на виконання рішень міжнародної судової установи відповідно до Закону України від 23 лютого 2006  року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Застосовані у справі ОСОБА_17 принципи та характер констатованого порушення Конвенції свідчать про те, що не було додержано такого права заявника, яке наразі неможливо відновити у вигляді того ж стану чи становища, що існували до  порушення Конвенції. У таких випадках, з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету міністрів Ради Європи від 19 січня 2000 року, засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру, виконання яких покладається на компетентні органи державної влади.
З огляду на викладене відсутні  правові підстави для відкриття провадження за заявою засудженого ОСОБА_17 про перегляд судових рішень щодо нього за  виключними обставинами у зв`язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Тому заява з усіма доданими матеріалами  підлягає поверненню  особі,  яка її подала.
 
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, та п. 15 розд. ХІ «Перехідні положення» КПК, Велика Палата Верховного Суду

постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК ухвал Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від  07 жовтня 2019 року та Чернігівського апеляційного суду від 03 грудня 2019  року щодо нього.
Заяву з усіма доданими до неї матеріалами повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      ОСОБА_1  
Судді:                                    ОСОБА_2                                            ОСОБА_10         
ОСОБА_3                                          ОСОБА_11 
ОСОБА_4                                          ОСОБА_12 
ОСОБА_5                                                  ОСОБА_13 
ОСОБА_6                                         ОСОБА_14 
ОСОБА_7                                       ОСОБА_15 
ОСОБА_8                                                  ОСОБА_16 
ОСОБА_9