ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2021 року
м. Харків
Справа № 641/9462/19
Провадження № 22-ц/818/906/21 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Хорошевський О.М.
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
позивач - Харківська місцева прокуратури № 5 в інтересах Харківської міської ради, 
відповідач –  ОСОБА_1 , 
відповідач –  ОСОБА_2 ,
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Євгенія Васильовича, на рішення Комінтернівського районного м. Харкова від 17 вересня 2020 року, постановлене суддею Фандою А.М., за позовом Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович про визнання правочину недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання спадщини відумерлою,-
УСТАНОВИВ:
В листопаді 2019 року прокурор Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, звернувся до суду з позовом в якому просила визнати недійсним договір купівлі – продажу, посвідчений 16 листопада 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О., за яким ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та скасувати запис приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вказану квартиру; визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 та складається з квартири АДРЕСА_1 відумерлою, а також вирішити питання щодо відшкодування витрат зі сплати судового збору. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в провадженні СВ Слобідського ВП ГУНП Харківської області перебували матеріали кримінального провадження № 12016220540000283 від 10 лютого 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка проживала по АДРЕСА_2 .

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 була власницею квартири АДРЕСА_1 , проживала одна, родичів та спадкоємців не мала, будь-які особи до часу її смерті не доглядали.

Вказане кримінальне провадження закрито 17 лютого 2016 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України.

17 грудня 2018 року на підставі рапорту працівника місцевої прокуратури до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 42018221070000250 про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 та встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу посвідчено договір купівлі – продажу від 16 листопада 2018 року № 6674, за змістом якого ОСОБА_1 продала спірну квартиру ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору купівлі-продажу спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 23 лютого 1994 року, запис в реєстровій книзі № 3-94-6361, зареєстрованого Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 4 березня 1994 року.

Свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_1 містить одні й ті самі реквізити, що й свідоцтво про право власності на житло на ім`я померлої власниці спірної квартири ОСОБА_3 .
Договір купівлі – продажу спірної квартири укладено на підставі підроблених документів, що підтверджується висновком експерта № 10/365СЕ-19 від 28 серпня 2019 року, складеного за результатами судової – технічної експертизи документів, проведеної в рамках кримінального провадження № 42018221070000250 від 17 грудня 2018 року. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити. 
Рішенням Комінтернівського районного м. Харкова від 17 вересня 2020 року позовні вимоги задоволені.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 16.11.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем Іваном Олександровичем за № 6674 та скасувати запис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємця Івана Олександровича №28966937 від 16.11.2018 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 1696503863101).
Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 на користь прокуратури Харківської області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842 грн. 00 коп. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Гринишин Є.В. просить рішення суду скасувати, як незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скарга містить посилання на відсутність повноважень у прокурора для звернення до суду з позовом, в інтересах Харківської міської ради, на підтвердження заявлених позовних вимог прокурором надано докази, які отриманні у незаконний спосіб, а тому не можуть бути враховані судом. Ні прокурор, ні орган місцевого самоврядування не є стороною оспорюваного правочину, а тому не вправі просити визнати його недійсним. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача в порядку ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндікаційного позову. ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірної квартири, а тому відсутні підстави для витребування у нього майна. ОСОБА_2 не знав і не міг знати про те, що квартиру продавала особа, яка не мала права її продавати.
У відзиві на апеляційну скаргу керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на день укладення спірного договору власниця квартири ОСОБА_3 вже померла, внаслідок чого припинилась її  правоздатність,  відчуження спірного майна здійснено особою, яка не мала на це права. Перехід права власності відбувся з порушенням вимог закону, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 215 ЦК України.
Оскільки після смерті ОСОБА_3 , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа не заводилась і свідоцтва про право на спадщину не видавались за правилами статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно – за його місцезнаходженням.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.
Судовим розглядом встановлено, що  ОСОБА_3 була власницею квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (актовий запис про смерть № 5301 від 5 квітня 2016 року, а.с. 28).

16 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі – продажу квартири АДРЕСА_1 . 
17 грудня 2018 року на підставі рапорту працівника місцевої прокуратури до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 42018221070000250 про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 та встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу посвідчено договір купівлі – продажу від 16 листопада 2018 року № 6674, за змістом якого ОСОБА_1 продала спірну квартиру ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору купівлі-продажу спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 23 лютого 1994 року, запис в реєстровій книзі № 3-94-6361, зареєстрованого Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 4 березня 1994 року.
Свідоцтво про право власності на житло на ім`я ОСОБА_1 містить одні й ті самі реквізити, що й свідоцтво про право власності на житло на ім`я померлої власниці спірної квартири ОСОБА_3 .
Згідно висновку експерта №10/365СЕ-19 від 28 серпня 2019 року за результатами судової технічної експертизи документів, проведеної в кримінальному провадженні № 42018221070000250 відбиток круглої гербової печатки у нижньому лівому куті лицьового боку та відбиток круглої гербової печатки у верхньому лівому куті зворотного боку свідоцтва про право власності на житло на ім`я ОСОБА_1 від 23 лютого 1994 року за адресою: АДРЕСА_2 , нанесений не круглою гербовою печаткою, відбитки якої було надано на експертизу в якості вільних зразків, а іншою печаткою. Відбиток круглої гербової печатки у листі від 13 листопада 2018 року за № 10611858 нанесений не круглою гербовою печаткою, відбитки якої були надані на експертизу, в якості експериментальних зразків, а іншою печаткою (а.с. 55-61).

Підстави за наявності яких угода може бути визнана недійсною передбачені ст. 203, 215 ЦК України.
Статтею 1277 ЦК України передбачені наслідки відсутності спадкоємців та визнання спадщини відумерлою.
Суд першої інстанції надавши аналіз зазначених норм на оцінку фактичним обставинам справи дійшов обгрунитованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора.
Обґрунтовуючи право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, керівник Харківської місцевої прокуратури № 5 посилався на те, що Харківською міською радою після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 до звернення до суду з цим позовом не вживалися заходи захисту у судовому порядку порушених прав територіальної громади міста Харкова, відповідні позови до відповідачів до судів не пред`являлись.
Наведені обставини свідчать про наявність підстав для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах Харківської міської ради та узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у Постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/1 та висновками викладеними у постанові 26 травня 2020 року у справі 912/2385/18. 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 , 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - адвоката Гриншина Євгенія Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного м. Харкова від 17 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський

Судді:                                                                                   І.В. Бурлака 

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 09.04.2021.