ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 р.	Справа № 440/7363/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава по справі № 440/7363/20
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни      третя особа           Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" 
          про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до  приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі – відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", в якому просив суд:
          - визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності незаконними та неправомірними;
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63723618 від 24.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного  товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості у розмірі 40562,39 грн, прийняту приватним  виконавцем  виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 року вказаний адміністративний позов задоволено.
Визнано  дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності протиправними.
Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни про відкриття виконавчого провадження №63723618 від 24.11.2020.
Стягнуто з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни (вул. Окіпної Раїси, 4-А, офіс 35-Б, м. Київ, 02002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду України від 14.01.2021 року у справі № 440/7363/20 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивач є власником рахунку № НОМЕР_3 , відкритого в Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований в м. Києві. Згідно виписки по рахунку, який належить боржнику, станом на 24.11.2020 на рахунку наявні кошти у розмірі 1,00 грн., а тому з огляду на наявність майна боржника в м. Києві, відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову за місцем знаходження майна боржника. В обґрунтування доводів апеляційної скарги також посилається на висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 10.09.2018 року по справі № 905/3542/15.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 10.11.2020 видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за договором від Кредитним договором №2001267493401 від 13.03.2019, укладеним між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк", сума заборгованості – 40312,39 грн (а.с. 76).
24.11.2020 Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" подано Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни, виконавчий округ м. Київ (а.с. 43) заяву про примусове виконання зазначеного виконавчого напису (а.с. 75). При цьому у заяві зазначено про наявність у боржника рахунку № НОМЕР_3 , відкритого в Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ. 04070, залишок на рахунку – 1,00 грн.
24.11.2020 Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни відкрито виконавче провадження №63723618 (а.с. 79 зворот).
Копію постанови надіслано боржнику 24.11.2020, позивач отримала копію цієї постанови 30.11.2020, що підтверджено копією поштового конверта та даними сервісу відстеження поштового відправлення (а.с. 29).
Не погодившись з діями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та постановою від 24.11.2020, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність карткового рахунку у банку, місцезнаходження якого зареєстроване у м. Києві, не є тотожним місцезнаходженню майна боржника, а тому у приватного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження №63723618 у межах виконавчого округу м. Києва. 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією  та законами України.
Згідно з частиною першою  статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону  підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим  Законом   випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
Згідно з частиною другою  статті 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
          Пунктом першим частини 1 статті 10 Закону № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Частиною другою  статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту /частина четверта  статті 48 Закону № 1404-VIII/.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” (далі - Закон №1403-VIII).
Згідно зі  статтею 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених  Законом України “Про виконавче провадження” випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 23 Закону № 1403-VIII  у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Частинами першою, другою статті 25 Закону № 1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до  Закону України “Про виконавче провадження” знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Згідно пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі - Інструкція № 512/5) виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Пунктом 10 частини четвертої  статті 4 Закону № 1403-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Таким чином, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
У заяві про примусове виконання рішення стягувачем повідомлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 , при цьому, вказано про місце знаходження майна боржника, а саме грошові кошти на рахунку № НОМЕР_3 , відкритого в Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", який розташований за адресою: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ. 04070.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкція № 512/5 у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
В підтвердження, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) в межах виконавчого округу приватного виконавця стягувачем надано довідку від 2.11.2020 вих. 1_01 про відкритий рахунок та виписку з рахунку, залишок на якому станом на 24.11.2020 складає 1,00 грн. (а.с.73-74).
Висновки суду першої інстанції, що грошові кошти на рахунках у банку не є майном, колегія суддів вважає помилковими, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Поняття майно, визначено у главі ХІІІ Цивільного кодексу України.
Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
З аналізу вищевказаних норм Цивільного кодексу України, слідує, що гроші є майном.
Відповідно до ч. 3.1 ст. 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з ч.ч. 6.1, 6.2 ст. 6 вказаного Закону  банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.
Пунктом 7.1.5 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлено, що зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.
Таким чином, з аналізу вищевказаних приписів Цивільного кодексу України  та Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"  слідує, що грошові кошти особи розміщені на рахунках у банківських установах є майном.
Посилання суду першої інстанції, що картковий рахунок не належить до майна, колегія суддів вважає обгрунтованими.
Між тим, майном є не картковий рахунок, а кошти розміщені на такому рахунку.
При цьому, при відкритті виконавчого провадження Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" була надана виписка по особовому рахунку станом 24.11.2020 року, відповідно до якої на особовому рахунку позивача перебуває 1,00 грн.
На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що приватний виконавець, встановивши місцезнаходження майна боржника, зокрема, грошових коштів з урахуванням вимог ст. 24 Закону № 1404-VIIІ, вимог глави ХІІІ Цивільного кодексу України, в розумінні якої грошові кошти є майном, та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»  мав право приймати до виконання виконавчий напис за місцезнаходженням майна боржника, а саме - грошових коштів боржника на рахунку у банківській установі міста Києва, а тому приватним виконавцем не порушено вимог щодо територіальності з відкриття ним виконавчого провадження.
Вказаний висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.12.2019 року по справі № 905/584/19.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що грошові кошти боржника розміщені на рахунках у банківських установах не є майном.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва  Юхименко О.Л. при прийнятті до виконання виконавчого напису від 10.11.2020 року № 35679  не було порушено вимог статті 24 Закону № 1404-VIIІ та прийнято виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про правомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 63723618 від 24.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного  товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості у розмірі 40562,39 грн, відсутність підстав для її скасування та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, пп.1, 3 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або-змінити судове рішення, у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та у разі невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 по справі № 440/7363/20 та прийняття постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 по справі №440/7363/20  скасувати.
Прийняти  постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольги Леонідівни  треті особи Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" про визнання дій неправомірними та скасування постанови відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко