П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 490/5824/20	
Головуючий в 1 інстанції: Черенкова Н.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 236273 від 13.04.2018 року.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2021 року позивачу відмовлено у поновлені строку звернення до суду  та адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,  посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про ненадання судом першої інстанції належної оцінки доводам позивача, а саме суд не врахував, що позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови лише 02.09.2020 року.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ухвалою від 22.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
20.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, оскільки правопорушення мало місце, та під час складання постанови позивач був ознайомлений зі всіма правами, фактом наявності правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАп.
Відмовляючи у поновленні строку звернення до суду та залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач подав адміністративний позов з пропуском десятиденного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України, при цьому не навів обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до суду та не залежали від волі позивача.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Так, відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Відповідно до зазначеної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частиною другою статті 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, з`ясуванню підлягає дата отримання цієї постанови.
Відповідно до матеріалів справи, наданої відповідачем засвідченої копії оскаржуваної постанови, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 13.04.2018 року серії ВР №236273, в графі щодо підпису особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запису про відмову від підпису або отримання копії постанови не містить, так само як і не містить підпису такої особи, або відмітки про відмову від підпису.
Таким чином, позивач оскаржувану постанову в день її прийняття фактично не отримував, від її отримання не відмовлявся. Докази направлення копії оскаржуваної постанови засобами зв`язку в матеріалах справи відсутні.
Натомість із матеріалів справи вбачається, що 01.09.2020 року Управлінням патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції на адвокатський запит представника позивача був надісланий позивачу лист разом із копією оскаржуваної постанови. Водночас до суду з позовом ОСОБА_1 звернувся 03.09.2020 року, тобто, в межах десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваної постанови, а тому наявні правові підстави для визнання поважними  причини пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом та  поновлення відповідного строку.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №686/28291/19.
При цьому апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції застосувавши принцип юридичної визначеності не врахував того факту, що досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах можливе лише за наявності належних та допустимих доказів, які б підтверджували обізнаність позивача про накладення на нього адміністративного стягнення.
Отже, суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, а тому дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, що порушує право позивача на судовий захист.
Так, зазначений в мотивувальній частині рішення висновок суду першої інстанції щодо встановленої судом першої інстанції у даній справі обставини про обізнаність позивача про порушення його прав з 13.04.2018 року, не підтверджений матеріалами справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права внаслідок  недоведеності обставин, що мають значення для вирішення питання  щодо причин пропуску строків звернення до суду,  внаслідок чого, відповідно до п.2 та п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з направлення справи  до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Оскільки стаття 139 КАС України, розподіл судових витрат передбачає у разі вирішення справи по суті спору, а статті 140, 141, та 142 КАС України – у разі відмови позивача від позову, примирення сторін, та випадки повернення судового збору, апеляційний суд зазначає, що питання  розподілу судових витрат, понесених апелянтом при оскаржені ухвали суду першої інстанції, має бути вирішено при ухвалені судом першої інстанції судового рішення по суті спору, або при постановленні ним ухвал, якими суд закриває провадження у справі або залишає позовну заяву без розгляду, у випадках, встановлених нормами КАС України. 
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 71-78, 121, 242, 294, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -  задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2021 року у справі № 490/5824/20  –  скасувати.
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення  серії ВР № 236273 від 13.04.2018 року.
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення  серії ВР № 236273 від 13.04.2018 року.
Направити до Центрального районного суду м. Миколаєва справу №490/5824/20 для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Повний текст судового рішення складений 18.05.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.