ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/781/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7446/19 Категорія: 304090000  	Демчик Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       29 квітня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Сіренка Ю.В., Новікова О.М.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - 

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ТОВ «Веллфін» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності.
01 вересня 2016 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір позики №69038. За умовами договору позикодавець надає позичальникові кошти в сумі 2 300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплати проценти за користування позикою. Договором позики встановлено, що позика надається строком на дев`ять днів. За домовленістю сторін дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, вважається дата укладення договору позики.
Також вказує, що ТОВ «Веллфін» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував на картковий рахунок суму позики в розмірі 2 300 грн, що підтверджується повідомленням від 30.08.2019 року ТОВ ФК «Вей Фор Пей», яке надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайр здійснює нарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 року.
Між тим, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у довідки щодо заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором позики відповідач станом на 04.09.2019 року має заборгованість – 96 392, 85 грн.
ТОВ «Веллфін» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 96 392, 85 грн, а також судові витрати в розмірі 1 921 грн. 
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року позовну заяву задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» борг за договором позики у розмірі 96 392,85 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921 грн, а всього 98 313,85 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що у порушення норм ЦК України та умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, а тому є підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/7446/19 від 05 березня 2020 року у даній справі залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене при неповному з`ясуванню обставин справи, а також судом порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просив його частково скасувати, зменшивши розмір стягнутої заборгованості до 2672 грн.
Апеляційні вимоги мотивовано тим, що з аналізу довідки щодо заборгованості за договором №69038 від 01.09.2016 року, видно, що вона носить інформаційний, а не доказовий характер. З неї не вбачаються підстави, порядок та послідовність обчислення і нарахування відсотків та прострочених відсотків, а міститься лише загальна сума без наведення її детального розрахунку, що не дає можливості перевірити правильність нарахованих сум.
Відповідно до п. 1.2 Договору позики строк дії договору 9 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. 
Таким чином, відповідно до умов Договору позики ТОВ «Веллфін» як фінансова установа надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі 11 вересня 2016 року. Тому позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 11 вересня 2016 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Звертає увагу, що на підтвердження факту переказу коштів, крім повідомлення ТОВ ФК «Вей Фор Пей», не долучено доказів перерахунку коштів у сумі 2300 грн.
Відповідно до п. 1.4 Договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між позичальником і позикодавцем.
Згідно позовної заяви та з матеріалів справи видно, що у договорі позики №69038, графіку розрахунків до Договору позики №69038, які надані позивачем з позовною заявою, вказана дата Договору позики – 02.09.2016 року, однак у довідці щодо заборгованості за договором №69038 зазначена дата 01.09.2016 року.
Вказує, що визнає вимоги позивача частково, в частині стягнення заборгованості відповідно до графіку розрахунків, а саме заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2300 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування (дев`ять днів) в сумі 372,60 грн, разом – 2672,60 грн.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.
Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпомлуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225).
Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», затверджених директором ТОВ «Веллфін» наказом №2-1 від 27 жовтня 2015 року.
ОСОБА_1 , у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформив Заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів Заявки.
На підставі заповненої відповідачем заявки 02.09.2019 між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено Договір позики № 69039 (а.с. 35-43).
Згідно з умовами договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 2300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п.1.5. цього Договору.
Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем (п. 1.4. договору).
Відповідно до пункту 1.8. договору, деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики зазначена у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до Графіку розрахунків до договору позики №69038 від 02.09.2016 року, позивачу надається позика у сумі 2300 грн, дата погашення 11.09.2016 року, сума сплати процентів 372,60 грн, а разом до сплати 2672, 60 грн. 
Згідно з Договором про організацію переказу грошових коштів № ВП 180516-3 від 18.05.2016 року ТОВ ФК «Вей Фор Пей»надає ТОВ «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій про здійснення нарахування коштів.
ТОВ «Веллфін» свої зобов`язання за договором про надання послуг виконав в повному обсязі, а саме, - через оператора послуг платіжної інфраструктури WAYFORPAY на картковий рахунок відповідача перерахував 01.09.2016 року суму позики в розмірі 2300 грн, що підтверджується повідомленням від 30 серпня 2019 року №4334-ВП (а.с. 45).
Відповідач стверджує, що позичальник умови договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення позики і відсотків відповідно до умов договору не надає.
У відповідності до довідки щодо заборгованості за Договором №69038 від 01.09.2016 року, ОСОБА_1 станом на 04.09.2019 року має заборгованість в розмірі 96 392,85 грн, яка складається з наступного: 2300 грн – заборгованість за основною сумою позики; 45 258,85 грн – заборгованість за відсотками; 48 834 грн – заборгованість за простроченими відсотками. 
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам (пункт 7.1 договору позики).
Позичальник підтверджує, що до укладення цього договору позичальник отримав від позикодавця інформацію, що визначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позичальник повідомлений про свої права згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформація надана позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пункт 7.5 договору позики).
Згідно з пунктом 3.1 Правил надання грошових коштів у вигляді позики
ТОВ «Веллфін» (далі – Правила), затверджених 27 жовтня 2015 року, товариство надає фінансові послуги лише після здійснення ідентифікації особи заявника та вжиття заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.
Згідно з пунктом 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» від 27 жовтня 2015 року, заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства та для отримання позики здійснює оформлення Заявки на сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.
Відповідно до пункту 4.8 Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.
Згідно з пунктом 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з наступним зазначенням заявником у відповідному полі особистого кабінету точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк, використавши засоби смс-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо.
Відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та згоду заявника на отримання позики (пункт 4.10 Правил).
Пунктом 6.3 Правил встановлено, що у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.
У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил).
Згідно з пунктом 6.8 Правил заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством, свого логіну та паролю особистого кабінету як аналог власноручного підпису між товариством та заявником.
Відповідно до пунктів 6.10–6.12 Правил товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладання договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.
Згідно з роздруківками заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «Веллфін», заявка містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також фото останнього, а отже ОСОБА_1 у встановленому пунктами 4.1, 4.2. Правил порядку оформив заявку для отримання позики шляхом заповнення всіх полів заявки, які відмічені як обов`язкові для заповнення (а.с. 28–34).
Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, товариством надано належні та допустимі докази укладення між сторонами договору позики та отриманням ОСОБА_1 коштів у сумі 2300 грн, які підлягають стягненню на користь ТОВ «Веллфін».
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частини перша та третя статті 509 ЦК України). 
В частині нарахованих ТОВ «Веллфін» за договором позики від 02.09.2016 року відсотків у загальному розмірі 94 092,85 грн, то колегія суддів, перевіряючи підстави та правильність їх нарахування, доходить наступних висновків.
Згідно з п.1.5. Договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов:
- 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20,00 грн. за перший день користування позикою;
- 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позико, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначено п.1.2. Договору;
- 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.2 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором.
Пунктами 1.2., 1.3. Договору встановлено, що строк дії договору 9 (дев`ять) днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 9 (дев`ять) днів.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті  терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін –  календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Згідно з приписами частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
У справі, що переглядається, сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк надання позики.
Так, згідно з досягнутої сторонами домовленістю сума позики надається строком на 9 (дев`ять) днів (а. с. 35).
Отже, дія договору позики до повного повернення позичальником коштів, сплати процентів та можливість нарахування у зв`язку з цим процентів до повного погашення зобов`язання, не є встановленням строку дії договору в розумінні статті 251 ЦК України.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зі змісту умов договору сторони погодили, що позика та нараховані проценти повинні бути повернуті позичальником до 11 вересня 2016 року.
Починаючи з 12 вересня 2016 року, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором.
Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказане свідчить, що позикодавець не вправі нараховувати проценти за користування позикою після закінчення строку повернення позики, а саме після 11 вересня 2016 року. Права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, строк дії договору обумовлений сторонами закінчився 11 вересня 2016 року, що видно з умов договору позики та графіку розрахунку, а тому вимога позивача про стягнення поточних грошових вимог, а саме процентів за користування позикою, нарахованих поза межами строку кредитування, не відповідає нормам закону.
З огляду на зазначене, стягненню підлягають відсотки нараховані в межах строку дії договору позики, та відповідно до графіку розрахунків їх розмір становить 372,60 грн.
Щодо доводів відповідача про суперечність у твердженнях товариства щодо дати укладення договору, то колегія суддів, враховуючи дату договору позики 02.09.2016 року, графік розрахунків за даним договором, вважає, що вірною датою є саме 02.09.2016 року, оскільки первісних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів саме 01.09.2016 року (до укладення договору позики) позивачем надано до суду не було.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ухвалене у справі судове рішення в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін» про стягнення процентів за користування позикою підлягає зміні.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина 10 статті 141 ЦПК України).
Враховуючи задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін» на 2,77%, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню частина судових витрат, пов`язана з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1341 грн (пропорційно задоволених вимогам). 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року – змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість у розмірі 2672, 60 грн, яка складається з основної суми боргу у розмірі 2300 грн та відсотків за користування позикою у розмірі 372, 60 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1341 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді