ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року                                                       м. Дніпро         Справа №  904/4634/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)                            
суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ярошенко В.І.) від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20

за   позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ  в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про стягнення плати за користування вагонами                       

                                                    ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20 позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, буд. 47; ідентифікаційний код 00190905) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 108; ідентифікаційний код 40081237) плату за користування вагонами у розмірі 5 164, 68 грн та судовий збір у розмірі 2 102 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.                       
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд, задовольняючи позов, не врахував ненадання позивачем доказів на підтвердження факту прийняття вагонів до перевезення на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". Зазначаючи в позовній заяві, що причина нарахування спірної плати за користування вагонами через затримку порожніх вагонів, які прямували на адресу відповідача, позивач не надав жодного доказу на підтвердження затримки на підходах до станції призначення порожніх власних вагонів, які прямували на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", а саме: не надано ні наказів про затримку вагонів, ні актів про затримку вагонів, ні повідомлення. Також апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що акти загальної форми складені на час закінчення затримки вагонів, водночас актів про початок затримання вагонів позивачем не надано. Судом першої інстанції не надано цим обставинам належної оцінки та безпідставно стягнуто з відповідача плату за користування вагонами.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2021р. поновлено  Приватному акціонерному товариству "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" строк подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.              
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача безпідставною, посилаючись при цьому на доведення ним належними та допустимими доказами затримки, з вини відповідача, вагонів у зв`язку із несвоєчасним забиранням їх на станції призначення, що згідно з Статутом залізниць України, Правилами користування вагонами та контейнерами, Правилами складання актів, нормами Тарифного керівництва № 1, відповідно до умов Договору, на підставі актів загальної форми станції призначення, які в сукупності з іншими документальними доказами доводять вину відповідача в затримці вагонів, з урахуванням витягів з Книг повідомлень ф.ГУ-2, є підставою для нарахування та стягнення з відповідача плати за користування вагонами. З приводу подання позивачем актів загальної форми, складених на  час закінчення затримки вагонів, останній зазначає, що вони містять вичерпну інформацію щодо затримки, у тому числі номери вагонів, причину затримки, а також про час початку та закінчення затримки, а надання додатково актів про початок затримки вагонів є зайвим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,  судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.  
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 02.06.2014 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) було укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" № ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч (далі - договір).
Згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цієї угоди експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець ДП "Придніпровська залізниця" стрілкою № 5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2. 
Під`їзна колія обслуговується власним локомотивом 
Межею під`їзної колії є знаки “Межа під`їзної колії”, які встановлено на продовженні колії № 3 біля вхідного сигналу “Н-І”, на продовженні колії № 2 біля вхідного сигналу “Н-ІІ” (п. 1 договору).
Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 договору).
Згідно з п.5 договору здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється:
- порожні вагони під навантаження концентрату залізорудного – через інтервал часу 1,5 години;
- інші – за повідомленнями, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику зміни залізничного цеху ПАТ "ІнГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження" форма ГУ-2.
Вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюється передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії (п. 6 договору).
Всі вагони здаються на під`їзну колію у тій кількості, в якій прибули на станцію Інгулець, але не більше 260 осей, вагою не більше 1430 тон (п. 7 договору).
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 10 договору).
Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів – 12,0 годин (п. 11 договору).
Власник колії сплачує залізниці:
- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифного керівництва № 1);
- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи і послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами. Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтів підвищення (п. 14 договору).
Цей договір укладається терміном на 5 років і діє з моменту його підписання сторонами (п. 19 договору).
У зв`язку з реорганізацією підприємств залізничного транспорту та утворенням у встановленому законом порядку та реєстрацією Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, сторони підписали додаткову угоду №3 від 15.12.2015 до договору, відповідно до якої сторонами договору стали Публічне акціонерне товариство “Українська залізниця” та Публічне акціонерне товариство “Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат”.
30.05.2019 сторони підписали додаткову угоду № 5а до договору, якою внесли зміни до п. 19, визначено строк дії договору з 25.06.2014 по 31.12.2019 включно.
10.12.2019 сторони підписали додаткову угоду № 6 до договору, якою внесли зміни до п. 19 цього договору та погодили, що цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 25.06.2014 по 31.03.2020 включно.
У лютому-березні 2020 року за залізничними накладними, які наявні в матеріалах справи, на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони (а.с.188-200 - Т. 1, а.с. 1-195 - Т. 2, а.с. 1-7,11,14-15,18-21,24-32,37-54,56-79,82,85,88,92,100,103-106,110-119 - Т. 3).
Згідно з зазначеними накладними станція та залізниця призначення – Інгулець Придніпровської залізниці.
По прибуттю вагонів на станцію Інгулець, у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми  ГУ-2.
Згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Так, з актів загальної форми ГУ-23 №  689 від 23.02.2020, № 711 від 24.02.2020, №№ 729, 735 від 25.02.2020,   № 824 від 29.02.2020, №№ 865, 881 від 02.03.2020, №№ 884, 899, 901, 907 від 03.03.2020, №№ 908, 910, 912, 917, 922, 926, 928 від 04.03.2020, № 933 від 05.03.2020, оформлених станцією призначення Інгулець, вбачається, що вагони, що прибули на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" своєчасно не забрані ним на свою під`їзну колію. 
Вказані акти підписані Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" із запереченнями, а саме: непогодження з актами, оскільки Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" не має можливості приймання порожніх вагонів через відсутність вільних колій, внаслідок неприйняття станцією Інгулець Придніпровської залізниці на під`їзні колії та простоювання одиниць розбірки. 
В подальшому, станцією призначення Інгулець Придніпровської залізниці нарахована плата за користування спірними вагонами згідно з відомостями форми ГУ-46 №№ 02039264, 03039277, 04039283, 05039288, 05039290, 05039291, 05039292, 05039293, 05039294, 05039295, 05039296, 06039297, 06039298, 06039307, 11039350, 15039385, 15039386, 21039434  на загальну суму 5 164,68 грн.
Відомості плати за користування вагонами працівниками відповідача були підписані із запереченням, а саме: Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" не погодилось із нарахованою платою за користування вагонами, оскільки залізницею не забираються готові маршрути з під`їзної колії.
Відповідач плату за користування вагонами у розмірі 5 164,68 грн. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за користування вагонами в розмірі 5 164,68 грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, відповідно до положень частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут), визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Відповідно до статті 46 Статуту, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва № 1.
Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.
Як зазначено у п. 14 договору про експлуатацію, власник колії сплачує залізниці: за користування вагонами згідно Правил користування вагонами та контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів  на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); збір за зберігання вантажів - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.
Згідно Статуту залізниць України:
- стаття 46: "Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу...";
- стаття 125: "Після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач";
- стаття 119: "За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи рвані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати".
Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Правилами користування вагонами чітко встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.
Відповідно до пунктів 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).
Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113).
Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. 
Ставки за користування вагонами встановлені у таблиці 1 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 (далі – Збірник тарифів). При визначенні часу користування вагонами і контейнерами час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.
Збірником тарифів передбачено погодинні ставки плати за користування вантажними вагонами від 1 до 45 годин окремо для випадків виконання однієї вантажної операції. Ставка плати за користування вантажними вагонами понад 45 годин становить 16 грн за кожну годину за 1 вагон незалежно від виду вантажної операції.
За затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у таблиці 1 (п. 5 розділу V Збірника тарифів).
Відповідно до наказу Міністерства транспорту та заявку України від 26.03.2009 № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 22.03.2019 № 205, до плати за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, та збору за зберігання вантажів, що вказані в розділі ІІІ Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3, 023.
Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України             № 334 від 28.05.2020 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1 Правил складання актів).
Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, не менш як двома особами (п. 3 Правил складання актів).
Як встановлено місцевим господарським судом, станцією затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23, ГУ-23а, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки, згідно із Тарифним керівництвом № 1 (затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356), розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№ 02039264, 03039277, 04039283, 05039288, 05039290, 05039291, 05039292, 05039293, 05039294, 05039295, 05039296, 06039297, 06039298, 06039307, 11039350, 15039385, 15039386, 21039434 у загальній сумі  5 164,68 грн.
Місцевим господарським судом здійснено перевірку виконаного позивачем розрахунку та встановлено його правильність. 
Місцевим господарським судом зазначено, що відповідач не спростував доводів позивача, а також не довів наявності обставин, що могли б бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на положення статті 121 Статуту залізниць України та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, згідно з якими вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:
- якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;
- у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;
- у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).
Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, відхилені місцевим господарським судом з тих підстав, що статтею 121 та пунктом 16 Правил передбачений вичерпний перелік звільнення вантажовласника від нарахованої плати за користування вагонами. Таким чином, підстави, які б звільнили відповідача від нарахованої плати за користування вагонами в даному випадку відсутні. 
Оцінивши надані позивачем докази, місцевий господарський суд дійшов висновку щодо законності й обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту прийняття вагонів до перевезення на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"; наказів про затримку вагонів, актів про затримку вагонів, повідомлення, тобто не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. 
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України)
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу  України).
Підпунктом 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998     (надалі Статут залізниць України) визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому, Статут залізниць України    визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).
В матеріалах справи містяться належним чином завірені копії залізничних накладних, згідно з якими у лютому-березні 2020 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" були прийняті до перевезення порожні власні вагони. Достовірність вказаних доказів не спростована відповідачем, не викликає сумніву у суду та є належними доказами на підтвердження доводів позивача щодо прийняття до відправлення у лютому-березні 2020 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" порожніх власних вагонів.
Матеріалами справи підтверджується, що у зв`язку з тим, що вагони, які прибули на адресу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", своєчасно не забиралися ним на під`їзну колію, на станції призначення Інгулець були складені акти загальної форми ГУ-23 № 689 від 23.02.2020, № 711 від 24.02.2020, №№ 729, 735 від 25.02.2020,   № 824 від 29.02.2020, №№ 865, 881 від 02.03.2020, №№ 884, 899, 901, 907 від 03.03.2020, №№ 908, 910, 912, 917, 922, 926, 928 від 04.03.2020, № 933 від 05.03.2020, в яких відповідно до вимог пункту 8  Правил користування вагонами зазначена інформація про час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери, а тому є належними і достатніми доказами підтвердження обставин, наведених в обґрунтування позовних вимог.
З цих підстав заперечення відповідача з приводу того, що позивачем до позовної заяви не було додано наказів про затримку вагонів, актів про затримку вагонів та повідомлень про затримку вагонів в підтвердження затримки вагонів на підходах до станції призначення  апеляційним судом відхиляються, оскільки за матеріалами даної справи затримка вагонів відбулась на коліях станції призначення, що не потребує складання означених відповідачем документів згідно з пунктами 9, 10 Правил користування вагонами, та за несвоєчасне забирання яких позивачем і нараховано та заявлено до стягнення з відповідача плату за користування. 
Наведене спростовує доводи апелянта про недоведеність обставин затримки вагонів. 
Пунктом 46 Статуту залізниць України на одержувача покладено обов`язок прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, пунктами 4, 5 яких передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
Згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
Отже, обов`язок щодо сплати збору за зберігання вантажів покладається на одержувача (вантажоодержувача, вантажовласника) у разі, якщо ним було допущено прострочення у вивезенні вантажу з місця загального користування в межах терміну безоплатного користування (пункт 5 Правил зберігання вантажів), та у разі затримки залізницею вантажів у вагонах з вини одержувача незалежно від місця затримки зі спливом терміну безоплатного зберігання (пункту 8 Правил зберігання вантажів).
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову. 
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обгрунтованих висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні, яке відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 02.02.2021р. відсутні. 
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153,00 грн. слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2021р. у справі № 904/4634/20 – залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.  

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко  

Суддя                                                                                                           Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                      В.О. Кузнецов