ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Херсон
справа № 766/10865/20 
провадження № 22-ц/819/588/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 27 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
встановив: 

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 квітня 2020 року в 11 годині 20 хвилин водій ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) - ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Amarok», державний номерний знак НОМЕР_2 , у м.Херсоні при виїзді з другорядної дороги не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_3 , належного їй на праві власності, під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. 
Транспортний засіб «Hyundai Tucson» після удару здійснив наїзд на мопед б/н, під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року з урахуванням постанови від 25 травня 2020 року про виправлення описки ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ІНФОРМАЦІЯ_1 як власника автомобіля «Volkswagen Amarok» згідно договору обов`язкового страхування від 14.11.2019 року на момент вчинення ДТП була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс» із визначеним лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого, в сумі 130 000 грн, розмір франшизи дорівнює нулю.
За висновком судового експерта ОСОБА_5 від 07.05.2020 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 286 088,62 грн, що перевищує визначену ним ринкову вартість автомобіля до ДТП в сумі 283 247,32 грн, яка і є розміром завданих збитків у спірних правовідносинах.
Також нею понесені додаткові, документально підтверджені витрати, а саме: на діагностику автомобіля на СТО під час огляду оцінювачами в сумі 722,50 грн; витрати на евакуацію автомобіля в розмірі 600 грн; витрати на оплату вартості звіту оцінювача ОСОБА_5 - 2 480,00 грн; витрати на правничу допомогу в розмірі 5 500 грн.
26.05.2020 року вона звернулася до ПрАТ «Європейський страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування, розмір якого в сумі 109 662,75 грн з врахуванням витрат на евакуацію автомобіля в сумі 600 грн, визначений страховиком, виходячи із вартості транспортного засобу на момент ДТП в сумі 260 762,75 грн згідно із звітом №73 від 02.06.2020 року, складеним експертом ОСОБА_6 .
Цим же звітом встановлено ринкову вартість належного їй автомобіля після ДТП у розмірі 151 700 грн, який вона визнає та не спростовує.
Вважаючи, що розмір страхового відшкодування зменшено страховиком без належних правових підстав та посилаючись на те, що вона як власник автомобіля «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_3 , який було пошкоджено при ДТП, має право на відшкодування завданої її майну шкоди, позивач, уточнивши та збільшивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просила суд стягнути на її користь з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 6 743,79 грн, та 4 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього: 10 869,82 грн.; стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на її користь у рахунок недонарахованого страхового відшкодування в розмірі 20 337.25 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати: з оплати судового збору – 3 075,80 грн., на проведення експертизи - 3 495,20 грн, витрати на правничу допомогу – 5 500 грн.
Рішенням суду від 27 січня 2021 року постановлено:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 28.04.2020 року, 6 743,79 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 4 000 грн, всього 10 743,79 грн; в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - в розмірі 2 480 грн; в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи - в розмірі 1015,20 грн.; в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору - 2 636,40 грн.
Стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_1 в рахунок недонарахованого страхового відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 28.04.2020 року, 20 337, 25 грн. та в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору - в розмірі 439,40грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з урахуванням середньої ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим доказам, зокрема: встановлена судом вартість транспортного засобу «Hyundai Tucson» не доведена та не відповідає судовій практиці із застосування середньої ринкової вартості транспортного засобу до пошкодження; висновок проведеної 19 листопада 2020 року судової автотоварознавчої експертизи на підставі матеріалів судової справи без дослідження транспортного засобу не є належним доказом та покладений в основу визначення вартості транспортного засобу без урахування положень його описової частини; суд, задовольняючи вимоги з відшкодування витрат на діагностику автомобіля на СТО в розмірі 722 грн 50 коп., фактичні обставини та правові підстави для задоволення такої вимоги не встановив; висновок суду про стягнення на користь позивача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмір 2 480 грн не відповідає правовим висновкам Верховного Суду та практиці ЄСПЛ, дані витрати не відносяться до категорії судових витрат, так як вони не носять обґрунтований та неминучий характер; судом не досліджено, які саме дії Херсонського прикордонного загону обумовили спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 4 000 грн і як це пов`язано зі своєчасним отриманням ОСОБА_1 страхового відшкодування; судом недотримано принципу пропорційності розподілу судових витрат між сторонами, зокрема витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи та судового збору, 90 % яких було покладено на Херсонський прикордонний загін.
Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.
29 березня 2021 року від Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на адресу апеляційного суду надійшла заява та додані до неї документи, з огляду на які товариство здійснило на користь ОСОБА_1 виплату визначених судом до стягнення грошових коштів у розмірі 20 337,25 грн та 439,40грн.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішення суду в частині позовних вимог, пред`явлених до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), мотивовано тим, що зіткнення транспортних засобів, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивачки, відбулося з вини ОСОБА_2 , який управляв належним наведеній юридичній особі транспортним засобом під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Розмір відшкодування визначений судом як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, враховуючи, що відповідальність Херсонського прикордонного загону як володільця наземного транспортного засобу була застрахована.
В процесі розгляду справи суд встановив, що 28 квітня 2020 року ОСОБА_2 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Amarok» державний номер НОМЕР_4 , який належить ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), у м. Херсоні при виїзді з другорядної дороги не надав переваги в русі транспортному засобу «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Автомобіль «Hyundai Tucson» після удару скоїв наїзд на мопед б/н, під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2 , який постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.05.2020 року, яка набрала законної сили, притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Транспортний засіб «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданим МРЄО ДАІ м. Херсона.
На момент ДТП цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Amarok» державний номер НОМЕР_2 була застрахована шляхом укладення 14 листопада 2019 року договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (поліс АО №4239983), відповідно до умов якого ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну потерпілого становить 130 000 грн, а розмір франшизи дорівнює нулю. Сторони визначили дію цього договору до 13.11.2020 року.
Наведені вище обставини сторони визнають та не спростовують.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За приписами статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені статтею 1192 ЦК України, відповідно до якої, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Порядок здійснення страхового відшкодування шкоди, заподіяної третій особі за участю застрахованого транспортного засобу, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до положень статті 22 якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 28 наведеного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема,  з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу .
Як визначено статтями 29 та 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,  у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.  
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.  
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
26 травня 2020 року ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» направила заяву про виплату їй страхового відшкодування.
ПрАТ «Європейський страховий альянс» визначив розмір страхового відшкодування в сумі 109 662, 75 грн, в тому числі 600 грн витрачених на евакуацію автомобіля, обґрунтувавши його звітом №73 від 02.06.2020 року, складеним ОСОБА_7 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що належить позивачці, становить 305 351,42 грн, а його ринкова вартість до ДТП становить 260 762,75 грн. Страховиком визначено також ринкову вартість автомобіля після ДТП у розмірі 151 700 грн.
Відповідно до платіжних доручень №7409 від 14.07.2020р., №7541 від 16.07.2020р., №ЦО07629 від 17.07.2020р., №ЦО7672 від 20.07.2020р., №ЦО 07746 від 22.07.2020р., №ЦО07743 від 23.07.2020р. ПрАТ «Європейський страховий альянс» в рахунок сплати страхового відшкодування перерахував на користь позивачки грошові кошти в розмірі 109 662,75 грн.
Погодившись із визначеним страховиком розміром ринкової вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 151 700 грн та з тим, що належний їй транспортний засіб вважається фізично знищеним, ОСОБА_1 вважала заниженим розмір вартості автомобіля до його пошкодження та у підтвердження своїх заперечень з цього приводу надала суду висновок №АВє-141 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений Херсонською торговопромисловою палатою (експерт-автотоварознавець ОСОБА_5 ) 12.05.2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження 28.04.2020р. в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 286 088,62грн, а його ринкова вартість на момент пошкодження складає 283 247,32грн. В результаті проведених досліджень експерт дійшов висновку, що вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного легкового автомобіля внаслідок його пошкодження 28.04.2020р. в результаті ДТП, визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 283 247,32грн.
Для усунення розбіжностей у наданих кожною із сторін доказів щодо вартості пошкодженого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди, суд ухвалою від 12 жовтня 2020 року призначив судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставив питання: яка станом на 28.04.2020 року була ринкова вартість транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний номер НОМЕР_3 ? При цьому суд надав експерту вихідні дані щодо: технічної характеристики автомобіля, наявності пошкоджень, що мали місце до ДТП, додаткових опцій та комплектації автомобіля відповідно до відповіді ТОВ «Автопланета плюс» від 21.08.2020 року.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Мієнко Д.Р. був присутнім в судовому засіданні 12.10 2020 року та проти призначення судової експертизи не заперечував і своїх зауважень щодо наданих експерту матеріалів для проведення експертизи не висловив.
Відповідно до висновку експерта №83-АЕ, складеного Херсонським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України 19 листопада 2020 року, станом на момент пошкодження 28.04.2020 року ринкова вартість транспортного засобу «Hyundai Tucson» державний номер НОМЕР_3 могла складати 287 121,29 грн.
Оскільки підтверджена висновком судової експертизи вартість транспортного засобу до його пошкодження при наведених позивачем обставинах є, на відміну від визначеної страховиком вартості, найбільш наближеною до заявленого позивачкою розміру завданих їй збитків, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що розмір відшкодування у спірних правовідносинах підлягає визначенню з врахуванням вартості належного ОСОБА_1 автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди в сумі 287 121,29 грн та з врахуванням його вартості після пошкодження в сумі 151 700 гривень.
Обґрунтованим колегія суддів вважає також висновок суду про те, що із ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) відповідно до приписів статей 1172, 1194 ЦК України на користь позивачки підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка у спірних правовідносинах становить 130 000 грн та на час перегляду справи в апеляційному порядку виплачена на користь позивачки у повному обсязі.
При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з винної особи на користь позивачки суд правильно виходив із положень як статті 1192 ЦК України щодо способів відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, так і статті 22 ЦК України, якою визначено поняття збитків, що завдані особі в результаті порушення її цивільного права, та визначив до стягнення витрати ОСОБА_1 понесені нею для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а саме: витрати на евакуацію автомобіля в сумі 600 грн, витрати на діагностику автомобіля після ДТП в сумі 722,50 грн, витрати на проведення товарознавчого дослідження автомобіля в сумі 2 480 грн, які є документально підтвердженими та були вимушеними і необхідними в результаті пошкодження належного їй майна.
Що ж стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то при їх вирішенні суд обґрунтовано керувався положеннями статті 23 ЦК України, відповідно до яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а також вимогами статті 1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При цьому суд правильно зазначив про те, що із аналізу глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоди» та «особа, яка відповідає за шкоду». У спірних правовідносинах шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував трудові (службові) обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, тому саме на роботодавця, вина якого витікає із вини працівника (службовця), закон покладає обов`язок відшкодувати завдану потерпілому як матеріальну, так і моральну шкоду.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано, з додержанням приписів статті 23 ЦК України врахував душевні страждання, яких позивачка зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, позбавленням можливості використовувати транспортний засіб за призначенням та необхідністю вживати додаткових заходів для організації свого життя. Наявність наведених обставин є очевидною та не потребує підтвердження доказами, а визначений розмір грошового відшкодування (4 000 грн), на думку колегії суддів, є мінімально можливим при врахуванні вимог розумності і справедливості.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову відсутні.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та допустимих доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, доводи скаржника про те, що при визначенні розміру відшкодування слід враховувати середню ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за приписами частини другої статті 1192 ЦК України, яка визначає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.
Витрати позивачки на діагностику пошкодженого автомобіля та на сплату послуг з автотоварознавчого дослідження автомобіля, на думку колегії суддів, хоча і не відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, однак ці витрати ОСОБА_1 зробила для відновлення свого порушеного права у зв`язку із фактично знищенням належного їй транспортного засобу, тому вони обґрунтовано віднесені судом до реальних збитків, які підлягають відшкодуванню у спірних правовідносинах.
Твердження скаржника щодо покладення на нього обов`язку відшкодувати моральну шкоду без встановлення вини у її заподіянні позивачці, колегія суддів вважає юридично неспроможним, оскільки, як зазначалося вище, вина ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина) у спірних правовідносинах витікає із встановленої вини ОСОБА_2 , який завдав шкоду ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Що ж стосується розподілу судових витрат, то за загальним правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, їх розподіл між сторонами здійснюється пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 до двох відповідачів та складаються із двох самостійних вимог, а саме: про відшкодування матеріальної шкоди та про відшкодування моральної шкоди, остання із яких заявлена лише до скаржника і при поданні позову була оплачена судовим збором у розмірі 2 197 грн, в той час судовий збір за подання до суду позовної заяви про відшкодування майнової шкоди становив 878,80 грн, саме остання сума судових витрат і була розподілена пропорційно до задоволених до кожного із відповідачів вимог.
В решті частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено, тому відповідно до вимог статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд
постановив: 

Апеляційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1  (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 січня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Головуючий                              Л. В. Пузанова

Судді:                                                               І. В. Склярська

                         Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 09 квітня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова