ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 червня 2021 року           справа №200/219/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: 
судді-доповідача:          Гаврищук Т.Г., 
суддів:                     Блохіна А.А.,
Сіваченка І.В.,
за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.,
за участю сторін по справі:
представника позивача: Кошман О.П.,
відповідач: не прибув,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"  на ухвали  Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року  у справі  № 200/219/21-а (головуючий І інстанції Кравченко Т.О. повний текст ухвал складено 21 січня 2021 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області)  за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"  до   Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)    треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Бетон Нова",  Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнице об`єднання "Іліташ",  Товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Український Альянс"   про  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -
ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі – позивач, ТОВ «ФК «Форінт») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач, Відділ ПВР), треті особи, які не заявляють самостійних щодо предмета спору, на стороні відповідача, - товариство з обмеженою відповідальністю «Східно-Український Альянс» (далі – третя особа 1, ТОВ «Східно-Український Альянс»), товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Іліташ» (далі – третя особа 2, ТОВ «ВО «Іліташ»), приватне акціонерне товариство «Бетон Нова» (далі – третя особа 2, ПрАТ «Бетон Нова») в якому просило:
-визнати бездіяльність Відділу ПВР щодо неперерахування коштів з примусової реалізації предмету іпотеки в сумі 970750,92 грн іпотекодержателю ТОВ «ФК «Форінт» в рахунок вимог, які були забезпечені іпотекою нерухомого майна бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що було реалізоване в рамках виконавчого провадження № 51832516, неправомірною та такою, що порушує права та інтереси ТОВ «ФК «Форінт».
-зобов`язати Відділ ПВР перерахувати на поточний рахунок ТОВ «ФК «Форінт», який є іпотекодержателем нерухомого майна боржника, в рахунок погашення суми вимог, забезпечених іпотекою реалізованого предмету іпотеки, кошти в розмірі 970750,92 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року  відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Одночасно позивачу було роз`яснено, що даний спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.
Також, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року відмовлено у забезпеченні позову ТОВ «ФК «Форінт» у зв`язку з тим, що КАС України не передбачає такої підстави для повернення заяви про забезпечення позову або для залишення її без розгляду як неналежність справи до юрисдикції адміністративних судів.
Не погодившись з такими рішеннями суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що даний спір підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Судом першої інстанції не було враховано, що позов подано ТОВ «ФК «Форінт», як іпотеко держателя права та інтереси якого порушено бездіяльністю державного виконавця щодо неперерахування коштів, в рахунок сплати вимог, які надійшли з реалізації предмету іпотеки що були забезпеченою заставою реалізованого майна.
Посилається на ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно із ч.1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Частиною 1 статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також зазначив, що ТОВ «ФК «Форінт» оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо неперерахування йому, як іпотеко держателю, коштів в рахунок погашення вимог, що були забезпечені заставою (іпотекою) майна, яке було реалізовано на аукціоні. Вважає, що ТОВ «ФК «Форінт» не є ані стороною виконавчого провадження, ані учасником виконавчого провадження.
На думку апелянта, судом не було розмежовано статуси ТОВ «ФК «Форінт», що призвело до помилковості висновку про те, що ТОВ «ФК «Форінт» в даному випадку є стягувачем і повинен оскаржувати бездіяльність державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ. 
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення аналогічні тим які викладені у скарзі, просив скасувати ухвали суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідач до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII ( далі Закон N 1404-VIII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом N 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Частиною першою статті 340 ГПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається таке.
26 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», (в подальшому перейменовано на публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбудтранс» (далі ТОВ «Укрбудтранс») та ТОВ «ВО «Іліташ» укладена Генеральна кредитна угода № 012/05/0526.
В межах зазначеної угоди 03 грудня 2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ВО «Іліташ» уклали кредитний договір № 012/05/0544 (далі Кредитний договір № 1).
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № 1 банк на положеннях та умовах цього договору та Генеральної кредитної угоди № 012/05/0526 від 26 листопада 2007 року, відкрив позичальнику ТОВ «ВО «Іліташ» невідновлювальну кредитну лінію у сумі 7000000,00 грн, а останній зобов`язався своєчасно повернути отримані кошти та сплачувати належні платежі.
24 серпня 2008 року між банком та закритим акціонерним товариством «Бетон Нова», (в подальшому перейменованим в приватне акціонерне товариство «Бетон Нова», далі ПрАТ «Бетон Нова»), укладений кредитний договір «Відновлювальна кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» № 010/05/00756 (далі Кредитний договір № 2), за умовами якого кредитор прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику ПрАТ «Бетон Нова» кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2000000,00 грн, а позичальник прийняв на себе зобов`язання отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені цим договором.
18 березня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» як іпотекодавцем укладений договір іпотеки № 12/01-03-3/2013, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим № 965 (далі Договір іпотеки).
Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 2.1 Договору іпотеки іпотека забезпечує повне виконання наступних грошових зобов`язань:
- ПрАТ «Бетон Нова» за виконання зобов`язань позичальника перед кредитором, що випливають з умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, пені, штрафів та інших платежів у т. ч. відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з належним та неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, які випливають з умов кредитного договору «Невідновлювальна кредитна лінія на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» № 010/05/00756 (нова редакція) від 24 грудня 2007 року, що укладений між позичальником та кредитором, зі змінами та доповненнями до нього, що внесені та можуть бути внесені у майбутньому, за умовами якого позичальник зобов`язаний 31 жовтня 2014 року повернути кредит у розмірі 1172233,14 грн із сплатою за користування кредитними коштами 19,0% річних, при цьому строки, розміри, порядок та інші умови погашення позичальником 2 кредиту, сплати процентів, комісій, неустойок та інших платежів визначаються цим кредитним договором;
- ТОВ «ВО «Іліташ», які виникають та/або виникнуть у майбутньому з Генеральної кредитної угоди № 012/05/0526 (нова редакція) від 26 листопада 2007 року зі змінами та доповненнями до неї, укладеної між іпотекодержателем та позичальником 1, а також змін до неї, якщо такі укладені або будуть укладені та будуть невід`ємною частиною вищезазначеної угоди, та кредитного договору № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, укладеної в її межах, а також змін до нього, якщо такі укладені або будуть укладені та будуть їх невід`ємною частиною. Відповідно до цього кредитного договору позичальник отримав від іпотекодержателя кредит у розмірі 4549844,09 грн строком до 31 жовтня 2014 року зі сплатою за користування кредитними коштами 19% річних, при цьому строки, розміри, порядок та інші умови погашення позичальником кредиту, сплати процентів, комісій, неустойок та інших платежів визначаються цим кредитним договором.
Позичальники своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання кредитними договорами не виконували.
Як наслідок, рішенням господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Східно-Український Альянс», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ТОВ «ВО «Іліташ», ПрАТ «Бетон Нова», про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 3 931 393,79 грн позовні вимоги задоволені частково.
Вирішено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3 284 297,02 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим номером № 965, який належить на праві власності ТОВ «Східно-Український Альянс», а саме: базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Стягнуто з ТОВ «Східно-Український Альянс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 61 051,23 грн витрат на сплату судового збору.
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
На виконання вказаного рішення 19 листопада 2015 року Господарський суд Запорізької області видав відповідні накази.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21 червня 2016 року виправлена помилка, допущена в резолютивній частині рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2520/15-г від 26 жовтня 2015 року, а саме: доповнено другий абзац резолютивної частини рішення текстом наступного змісту: «На користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01000, ідентифікаційний код 14305909) в рахунок погашення заборгованості в розмірі… (далі по тексту)».
Також, виправлено помилку, допущену при оформленні наказу, а саме: доповнено другий абзац наказу текстом наступного змісту: «На користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 01000, ідентифікаційний код 14305909) в рахунок погашення заборгованості в розмірі… (далі по тексту).
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження № 51832516 від 03 серпня 2016 року з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року № 908/2520/15-г на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3 284 297,02 грн на предмет іпотеки: базу відпочинку «Сирена», загальною площею 7257,1 кв. м., реєстраційний номер 20715914239, за адресою: АДРЕСА_1 .
24 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Клієнт) та публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі - Фактор) уклали договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) (далі Договір факторингу).
Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу загальна сума фінансування грошові кошти у валюті України у сумі 21 799 000,00 грн, які Фактор зобов`язується передати в розпорядження Клієнта в рахунок відступлення права вимоги за кредитними договорами шляхом перерахування їх на рахунок Клієнта в порядку і на умовах, визначених договором. Загальна сума фінансування дорівнює сумі всіх одиничних сум фінансування. Датою відступлення прав вимоги є дата підписання клієнтом і фактором Реєстру відступлених прав вимоги, яке здійснюється після отримання клієнтом всієї загальної суми фінансування.
Згідно з п. 2.1 Договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту загальну суму фінансування, а Клієнт відступає (передає) Факторові права вимоги, вказані в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, включаючи право нараховувати за умовами кредитних договорів і вимагати від позичальників сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів згідно з кредитними договорами.
Відповідно до п. 2.3 Договору факторингу з дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною договорів, зазначених в Реєстрі відступлених прав вимоги, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до Фактора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотного відступлення (без регресу).
Згідно з п. 3.1 Договору факторингу Фактор зобов`язаний в рахунок відступлення права вимоги за кредитними договорами протягом трьох робочих днів з дати укладення цього договору сплатити Клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.
П. 4.1 Договору факторингу визначено, що після підписання сторонами Реєстру відступлення права вимоги, в день такого підписання, Клієнт передає, а Фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається Акт приймання-передачі.
На виконання умов Договору факторингу від 25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» передало (сплатило) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму фінансування, що було підтверджено меморіальним ордером № 38640 від 25 травня 2017 року, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Кристалбанк» права вимоги, в тому числі за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т. ч. вимоги, задоволені рішенням господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15.
25 травня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням Договору факторингу, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передало, а ПАТ «Кристалбанк» прийняло права вимоги за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором № 12/01-03-3/0213 від 18 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Бетон Нова» та ТОВ «ВО «Іліташ» за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.
25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» (далі - Клієнт) та ТОВ «ФК «Форінт» (далі - Фактор) уклали договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) № 1 (далі Договір факторингу № 1).
Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу № 1 загальна сума фінансування грошові кошти у валюті України у сумі 549 997,00 грн, які Фактор зобов`язується передати в розпорядження Клієнта в рахунок відступлення права вимоги за кредитними договорами шляхом перерахування їх на рахунок Клієнта в порядку і на умовах, визначених договором. Загальна сума фінансування дорівнює сумі всіх одиничних сум фінансування. Датою відступлення прав вимоги є дата підписання Клієнтом і Фактором Реєстру відступлених прав вимоги, яке здійснюється після отримання Клієнтом всієї Загальної суми фінансування.
П. 2.1 Договору факторингу № 1 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту загальну суму фінансування, а Клієнт відступає (передає) Факторові права вимоги, вказані в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, включаючи право нараховувати за умовами кредитних договорів і вимагати від позичальників сплати процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів згідно з кредитними договорами.
Згідно п. 2.3 Договору факторингу № 1 з дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною договорів, зазначених в Реєстрі відступлених прав вимоги, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідними кредитними договорами та набуває всіх прав за ними. Права вимоги переходять до Фактора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотного відступлення (без регресу).
Відповідно до п. 3.1 Договору факторингу № 1 Фактор зобов`язаний в рахунок відступлення права вимоги за кредитними договорами протягом трьох робочих днів з дати укладення цього договору сплатити Клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.
П. 4.1 Договору факторингу № 1 визначено, що після підписання сторонами Реєстру відступлення права вимоги, в день такого підписання, Клієнт передає, а Фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається Акт приймання-передачі.
На виконання умов Договору факторингу № 1 від 25 травня 2017 року ТОВ «ФК «Форінт» передало (сплатило) ПАТ «Кристалбанк» суму фінансування, що було підтверджено платіжним дорученням № 2 від 25 травня 2017 року, а ПАТ «Кристалбанк» відступило ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за кредитним договором № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та кредитним договором № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року, в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги, в т. ч. вимоги, задоволені рішенням Господарського суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року у справі № 908/2520/15-г.
25 травня 2017 року ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» уклали договір відступлення прав за іпотечними договорами, згідно з умовами якого, у зв`язку з укладенням Договору факторингу № 1, ПАТ «Кристалбанк» передало, а ТОВ «ФК «Форінт» прийняло права за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором № 12/01-03-3/0213 від 18 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Східно-Український Альянс» в забезпечення виконання зобов`язань ПрАТ «Бетон Нова» та ТОВ «ВО «Іліташ» за кредитними договорами № 010/05/00756 від 24 грудня 2008 року та № 012/05/0544 від 03 грудня 2007 року.
02 серпня 2017 року Господарський суд Запорізької області постановив ухвалу у справі № 908/2520/15-г, якою частково задовольнив заяву ТОВ «ФК «Форінт» про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Цією ухвалою у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 у справі № 908/2520/15-г на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 3284 297,02 грн про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 12/01-03-3/0213: базу відпочинку «Сирена», загальною площею 7257,1 кв. м., реєстраційний номер 20715914239, за адресою: АДРЕСА_1 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на ТОВ «ФК «Форінт».
На підставі вказаної ухвали головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков Р.С. прийняв постанову від 15 серпня 2017 року № 51832516 про заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Форінт».
29 листопада 2019 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шмаков Р.С. прийняв постанову про опис та арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 51832516, відповідно до якої майно ТОВ «Східно-Український Альянс», а саме: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », було описано та арештовано.
19 листопада 2020 року нерухоме майно, а саме: база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належало ТОВ «Східно-Український Альянс», було реалізовано на публічних торгах на загальну суму 4825940,00 грн.
27 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до Відділу ПВР з заявою про перерахування суми реалізації предмету іпотеки в рахунок погашення вимог, забезпечених іпотекою реалізованого предмету іпотеки.
За наслідками розгляду заяви ТОВ «ФК «Форінт» Відділ ПВР надав відповідь листом від 11 грудня 2020 року № 9568//02.3-49/2/992.
Відділ ПВР відмовив ТОВ «ФК «Форінт» у перерахуванні суми реалізації предмету іпотеки, обґрунтовуючи це тим, що державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Перерахування на банківський рахунок ТОВ «ФК «Форінт» суми, більшої ніж 3284297,02 грн, виходить за межі виконавчого документа, що перебуває на виконанні у Відділі ПВР. До того ж рішенням Господарського суду Запорізької області від 19 грудня 2015 року № 908/2520/15-г вирішувалося питання розподілу заборгованості, зокрема, судом було встановлено, що за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах суми боргу, яка визнана судом обґрунтованою, а саме по заборгованості ПрАТ «Бетон Нова» - на суму 611387,48 грн, по заборгованості ТОВ «ВО «Іліташ» - на суму 2672909,54 грн, всього на суму 3284297,02 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.
ТОВ «ФК «Форінт» вважає відмову Відділу ПВР у перерахуванні коштів такою, що порушує його права та інтереси, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок вчинення дій державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 51832516 від 03 серпня 2016 року з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року № 908/2520/15-г,стороною у якому є позивач.
З огляду на встановлені у цій справі фактичні обставини, характер правовідносин та суб`єктний склад, заявлені позовні вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вирішення цього спору має вирішуватися судом за правилами Господарського процесуального кодексу України.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу, господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.
Пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено, що даний спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.
Враховуючи, що спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов ТОВ «ФК «Форінт» не може бути забезпечено в порядку, передбаченому КАС України, а тому судом правомірно прийнято ухвалу від 21 січня 2021р. про відмову у забезпеченні позову.
Доводи апеляційної скарги не впливають на правильне рішення суду першої інстанції.
Посилання позивача на постанову Верхового Суду від 17 січня 2020 року у справі № 640/9729/19 колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки обставини істотно відрізняються від обставин цієї справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт"  на ухвали  Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року  у справі  № 200/219/21-а – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року про відмову у відкритті провадження  у справі  № 200/219/21-а – залишити без змін.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року про відмову у забезпеченні позову  у справі  № 200/219/21-а – залишити без змін.
Повний текст постанови складений та підписаний 22 червня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач:                                                                      Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

І.В. Сіваченко