ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" травня 2021 р.                                                                  Справа №914/1260/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                                    Галушко Н.А.
                                                                                                    Орищин Г.В.
секретар судового засідання   Матіїшин Х.В.

розглянувши  апеляційну скаргу Заступника керівника Львівської обласної прокуратури, вих. №15/1-238вих.21 від 09.02.2021 (вх. №01-05/574/21 від 12.02.2021),
на рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 (повне рішення складено 25.01.2021)
у справі №914/1260/20 (суддя Мазовіта А.Б.)
за позовом: заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів, Міністерства оборони України, м. Київ, Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району), м. Яворів, Львівська область
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс”, м. Львів
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Яворівського національного природного парку, смт. Івано-Франкове, Львівська область
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, м. Київ
про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельні ділянки

За участю представників від:
прокурор: Винницька Н.А.;
позивача - ЛОДА: не з`явився;
позивача - МОУ: Гудима В.О. – представник;
позивача - Яворівської КЕЧ: Заник М.Ю. – представник;
відповідача: Панкевич Т.І. – адвокат;
третьої особи-1:  не з`явився;  
третьої особи-2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
26.05.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації, Міністерства оборони України та Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» про:
- визнання недійсним п.5.15 договору оренди нерухомого військового майна від 31.05.2012 №7, укладеного між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс»;
- визнання недійсним п.5.15 договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди  від 31.05.2012 №7, укладеного між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс»;
- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» повернути на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) земельну ділянку кадастровий номер 4625855300:09:000:0006 площею 13,4204 га;
- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» повернути на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) земельну ділянку кадастровий номер 4625855300:09:000:0005 площею 15,8796 га.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- укладений між відповідачем та Яворівською квартирно-експлуатаційної частини (району) договір є змішаним, оскільки містить елементи договорів оренди нерухомого майна, земельної ділянки та водного об`єкту;
- договір оренди земельної ділянки укладений неуповноваженою особою, оскільки власником земельних ділянок кадастровий номер 4625855300:09:000:0006  та 4625855300:09:000:0005 є держава в особі Львівської обласної державної адміністрації, а Яворівській вартирно-експлуатаційній частині (району) такі земельні ділянки надано в постійне користування для обслуговування військового містечка №35;
- порушено порядок надання земельних ділянок в оренду, оскільки такі могли бути надані в оренду лише власником земель ( Львівської обласною державною адміністрацією) та виключно за результатами торгів ( аукціону), що передбачено ст.ст. 125, 134, 135 ЗК України;
- відповідач на позаконкурентних засадах отримав земельну ділянку  загальною площею 29,3 га для обслуговування будівлі площею 1177,3 кв.м., що майже у 250 разів перевищує її площу, що суперечить положенням ст.ст. 134, 135 ЗК України;
- в порушення вимог ч.5 ст. 6 ЗУ «Про оренду землі» відповідач не зареєстрував право оренди земельної ділянки, а тому земельні ділянки використовуються таким протиправно;
- оскаржуваний договір не містить визначених ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотних умов, що є підставою для визнання такого недійсним;
- ст. 4 ЗУ «Про використання земель оборони» встановлює вичерпний перелік видів господарської діяльності, який дозволяється здійснювати на землях оборони. Водночас жодним нормативно-правовим актом не дозволено використання земель оборони для цілей розміщення рибних господарств;
- земельна ділянка кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, на якій розміщений водний об`єкт, не може бути надана в оренду оскільки знаходиться в межах території природно-заповідного фонду, що згідно з ч.2 ст. 51 ВК України не підлягають переданню в оренду для рибогосподарськх потреб;
- за приписами ст. 51 ВК України та ч.4 ст. 59 ЗК України водні об`єкти можуть надаватись у користування лише на умовах оренди.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.06.2020 залучено до участі у справі Яворівський національний природній парк та Міністерство енергетики та захисту довкілля як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів.
Ухвалою від 26.10.2020 суд замінив Міністерство енергетики та захисту довкілля на його правонаступника Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Приймаючи вказане рішення у справі, місцевий господарський суд  виходив з того, що:
- із договору оренди від 31.05.2012 №7 з наступними змінами, зокрема з п. 5.15. договору, не вбачається, що предметом договору є передача в оренду відповідачу земельних ділянок загальною площею 29,3 га. В матеріалах справи відсутні докази передачі в оренду вказаної земельної ділянки, зокрема, договір оренди земельної ділянки та акт приймання-передачі земельної ділянки;
- ст. 796 ЦК України не передбачено обов`язку укладати окремі договори оренди земельної ділянки, на якій знаходяться орендовані будівлі, та земельної ділянки, яка прилягає до орендованих будівель і необхідна для досягнення мети оренди. Право користування відповідними земельними ділянками виникає в орендаря на підставі закону у зв`язку з укладенням договору оренди будівлі. Таким чином, відповідно до  ст. 796 ЦК України, у відповідача як орендаря військового нерухомого майна, виникло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться орендована будівля, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до орендованої будівлі у розмірі, необхідному для досягнення мети найму;
- на момент укладення договору оренди земельна ділянка площею 29,3 га перебувала в складі земельної ділянки площею 39  163,82 га, на яку Яворівській квартирно-експлуатаційній частині (району) було видано Державний акт на право користування землею Б №040634. Вказана ділянка площею 29,3 га була єдиною територією військового містечка №35, окремих ділянок під будівлею №5, яка була предметом договору оренди, та для обслуговування вказаної будівлі, не існувало. Лише у 2016 році Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) було розроблено технічну документацію із землеустрою, ділянку площею 29,3 га було розділено на дві ділянки та присвоєно кадастрові номери 4625855300:09:000:0005 та 4625855300:09:000:0006;
- окремої ділянки під будівлею №5, яка є предметом договору оренди, та для обслуговування вказаної будівлі, не існує, на момент укладення договору вказана будівля військового містечка №35 знаходилася на єдиній ділянці загальною площею 29,3 га, яка була відведена для обслуговування вказаного містечка;
- дійсність договору оренди з наступними змінами, зокрема і п. 5.15. договору були предметом судового розгляду. Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 у справі №914/830/16, яке набрало законної сили, в задоволенні позову про визнання договору оренди з наступними змінами було відмовлено;
- оскільки в матеріалах справи відсутній договір між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) (наймодавцем) та Львівською обласною державною адміністрацією (власником), який би врегульовував відносини між ними в інший спосіб, ніж передбачено ч. 3  ст. 796 ЦК України, сторони під час укладення договору оренди мали необхідний обсяг дієздатності;
- чинним законодавством не врегульовано порядок визначення розміру земельної ділянки, не визначено максимальних чи мінімальних розмірів земельної ділянки, прилеглої до орендованої будівлі, яку можна надати орендарю в тимчасове користування для досягнення мети оренди. Водночас, прокурором у позові не обґрунтовано з посиланням на норми закону, що значне перевищення розмірів земельної ділянки, наданої для обслуговування орендованої будівлі, площі самої будівлі має наслідком визнання недійсним договору оренди в цілому чи його окремих положень;
- прокурором не обґрунтовано з посиланням на норми закону, що на момент укладення договору оренди (будівлі та наданої для його обслуговування земельної ділянки в порядку, передбаченому  ст. 796 ЦК України) такий договір підлягав обов`язковій державній реєстрації та що відсутність такої реєстрації є підставою для визнання його недійсним;
- покликання прокурора на відсутність істотних умов договору оренди, які передбачені  ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,  є безпідставним, оскільки сторонами було укладено договір оренди будівлі, під якою та для обслуговування якої було надано земельну ділянку в порядку, передбаченому  ст. 796 ЦК України;
- покликання прокурора на те, що наданням земельної ділянки з водним об`єктом відповідачу в оренду порушено вимоги  Водного кодексу України  та  Закону України «Про природно-заповідний фонд України», є  безпідставним оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що на момент укладення договору оренди уся земельна ділянка площею 29,3 га, чи якась її частина належала до земель водного фонду, а також, що на ній розташувався водний об`єкт (з огляду на відсутність паспорта водного об`єкта);
- прокурором та позивачами не доведено та у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували, що договір оренди порушує публічний порядок, та те, що у осіб, які укладали зазначений договір оренди, був наявний умисел (вина) на незаконне використання нерухомого майна, що є предметом договору оренди.
- відтак,  п. 5.15. договору №7 та договору про внесення змін відповідає вимогам закону, на момент його укладення було дотримано встановлену процедуру його укладення та отримано необхідні погодження, а прокурором не наведено достатніх підстав недійсності п. 5.15. вищевказаного договору;
- повернення земельних  ділянок загальною площею 29,3 га (15,8796 га + 13,4204 га), за умови чинності договору оренди, призведе до позбавлення відповідача можливості доступу до орендованої будівлі, її використання за призначенням та обслуговування.
Не погодившись з вказаним рішенням  суду першої інстанції, Заступник керівника Львівської обласної прокуратури звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20  скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що: 
- пунктом 5.15 договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди №8 від 31.05.2012 відповідачу для досягнення мети оренди фактично надано право користування усією територією військового містечка №35, а також прикріпленою до будівлі чи споруди земельною ділянкою площею 29,18227 га. Однак станом на 14.05.2019 вказана земельна ділянка не існувала, оскільки відбулось формування двох земельних ділянок, на одній з яких розташований водний об`єкт;
- суд першої інстанції залишив поза увагою існування двох земельних ділянок, як самостійних об`єктів цивільних прав, а тому безпідставно застосував положення ст. 796 ЦК України;
- висновки, встановлені судовими рішеннями у справі №914/830/16, не можуть братись до уваги при вирішенні даної справи №914/1260/20, оскільки предмет і підстави позову у зазначених справах не є ідентичними;
- предметом договору оренди є нежитлова будівля площею 1  177,3 кв.м. і однією з підстав позову є значне перевищення площі землі, необхідної для використання будівлі. Вказане передбачає необхідність проведення земельних торгів у порядку, визначеному ст.ст. 134, 135 ЗК України;
- матеріалами справи підтверджується існування на земельній ділянці водойми,  наміри користування цією водоймою відповідачем та включення земельних ділянок до складу Яворівського національного природного парку, а тому наданням таких земельних ділянок в оренду порушено вимоги ст. 51 Водного кодексу України;
- судом не надано належної оцінки долученим до матеріалів справи доказам, здобутим в ході розслідування в кримінальному провадженні №45015140400000120, в тому числі і висновку експерта.
Яворівська квартирно-експлуатаційна частина (району) у письмових поясненнях на апеляційну скаргу підтримує доводи та заперечення  апеляційної скарги, просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20  скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.
23.04.2021 до суду віл Офісу Генерального прокурора надійшли письмові пояснення, в яких останній просить апеляційну скаргу Заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволити, рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20  скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити з наступних підстав:
- судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що відповідно до п.1.3. договору оренди нерухоме майно передано відповідачу з метою розміщення рибних господарств, однак жодним нормативно-правовим актом не дозволено використовувати землі оборони для таких цілей;
- судом залишено поза увагою те, що відповідно до ч.1 ст. 124 ЗК України передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями,  однак жодних рішень про надання відповідачу земельних ділянок в оренду Львівською обласною державною адміністрацією не приймалось;
- земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у користування, однак судом першої інстанції залишено поза увагою, що Яворівська квартирно-експлуатаційна частина (району), не будучи власником земельних ділянок, передала такі  в оренду відповідачу всупереч вимогам земельного законодавства;
- необгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не врегульовано порядок визначення розміру земельної ділянки, прилеглої до орендованої будівлі,  оскільки такий розмір не може бути безмежним та визначається на основі будівельних і санітарних  норм.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс” у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зокрема, відповідач зазначає, що:
- судом першої інстанції вірно встановлено, що із договору оренди, зокрема з його пункту 5.15.,  не вбачається, що предметом договору є передача в оренду відповідачу земельних ділянок. Однак, прокурор помилково  вважає, що предметом цього договору окрім нежитлової будівлі є ще дві земельні ділянки, та, як наслідок, посилається на норми законодавства, які не підлягають застосуванню в даному випадку;
- доводи апелянта про недійсність спірного п. 5.15. договору через формування у 2016 році двох окремих земельних ділянок є безпідставними, оскільки ст. 796 ЦК України не пов`язує визначення ділянки, що є прилеглою до об`єкта оренди, до системи кадастрового поділу земель;
- відповідач на підставі ст. 796 ЦК України  отримав право користування усією земельною ділянкою, що призначена для обслуговування військового містечка №35 , в тому числі  земельними ділянками кадастрові номери 4625855300:09:000:0005 та 4625855300:09:000:0006, оскільки обидві ці земельні ділянки призначені для обслуговування військового містечка №35 «Майдан» та є прилеглими;
- обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №914/830/16 підлягають врахуванню у даній справі з огляду на положення ч.4 ст. 75 ГПК України, оскільки такими встановлено, що п.5.15. договору оренди №7 відповідає вимогам закону;
- покликання апелянта на порушення ст. 51 Водного кодексу України є безпідставним, оскільки предметом оренди за спірним договором є будівля, а не водний об`єкт. Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що спірні земельні ділянки  як станом на 2012 рік, так і станом на сьогодні не відносяться до категорії «землі водного фонду».
Львівська обласна державна адміністрація та Міністерство оборони України відзивів або письмових пояснень на апеляційну скаргу не подали, однак в судових засіданнях представники останніх підтримали доводи та заперечення апелянта.
Треті особи письмових пояснень на апеляційну скаргу не подали.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/1260/20 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 відкрито   апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 15.03.2021.
Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №83 від 15.03.2021 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю суддів-членів колегії Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д. було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду для розгляду справи №914/1260/20.
Згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 судову справу №914/1260/20 розподілено головуючому судді Кордюк Г.Т. та іншим суддям, а саме: Галушко Н.А. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено  на 19.04.2021.
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 та від 24.05.2021  оголошувалась перерва в судових засіданнях до 24.05.2021 та до 31.05.2021, відповідно.
В судове засідання 31.05.2021 прибули прокурор, представники позивачів (Міністерства оборони України та  Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району)) та відповідача.
Позивач (Львівська обласна державна адміністрація) та треті особи участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.
Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.
З огляду на наведене, оскільки участь сторін в судовому засіданні судом не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників Львівської обласної державної адміністрації та третіх осіб.
В судовому засіданні прокурор та присутні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу та письмових поясненнях, висловили свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін та прокурора, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 31.05.2012 між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» (орендар) укладено договір оренди №7 нерухомого військового майна (далі  - договір оренди).
Відповідно до п. 1.1. договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно  нежитлові приміщення площею 1 177,3 кв.м в будівлі №5 військового містечка №35, що знаходиться на балансі Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району), розташоване за адресою: ЯНЦ (Яворівський навчальний центр), с. Верещиця (Майдан), Яворівський район, Львівська область .
Пунктом 1.2 договору оренди визначено склад орендованого майна згідно з актом інвентаризації (додаток 1 до договору оренди).
Відповідно до п. 1.3 договору оренди зазначене майно передається з метою розміщення рибних господарств.
Вказане майно було включено до Додаткових переліків №24, №27 нерухомого військового майна, яке без заподіяння шкоди обороноздатності держави, бойовій та мобілізаційній готовості військ пропонується до передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, що були затверджені Міністрами оборони України в 2009 та 2011 роках.
Пунктом 5.15 договору оренди встановлено обов`язок орендаря щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 29,3 га, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.
Відповідно до п. 10.1. договору оренди цей договір укладено до 25.05.2015.
25.05.2015 між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та відповідачем було укладено додатковий договір оренди №1 до договору оренди, яким сторони внесли зміни до договору оренди, зокрема встановили строк дії такого з 26.05.2015 до 20.08.2018.
27.03.2019 між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та відповідачем було укладено додатковий договір оренди до договору оренди, яким встановлено строк дії договору з 21.05.2018 до 17.05.2021.
17.04.2019 між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та відповідачем було укладено договір про внесення змін до договору оренди, яким сторони внесли зміни до договору оренди.
14.05.2019 між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та відповідачем було укладено договір про внесення змін до договору оренди, яким сторони виклали розділи 1-12 договору оренди в новій редакції. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу та зареєстровано у реєстрі за №394.
Відповідно до п. 5.15. договору оренди (в редакції, викладеній договором від 14.05.2019) орендар зобов`язується щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно (0,11773), а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 29,18227 га (всього - 29,3 га), на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.
Згідно п. 10.1. договору оренди (в редакції, викладеній договором від 14.05.2019) цей договір оренди укладено строком на вісімнадцять років, три місяці і один день, що діє з 31.05.2012 до 31.08.2030.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.05.2019 №166563678 зареєстровано право користування (найму (оренди) будівлі або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами на підставі договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди.
На момент укладення договору оренди об`єкт оренди знаходився на території  площею 29,3 га військового містечка №35 на земельній ділянці загальною площею 39  163,82 га, на яку Яворівській квартирно-експлуатаційній частині (району) було видано Державний акт на право користування землею Б №040634.
У подальшому, на підставі розробленої в жовтні 2016 року на замовлення Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на базі військового містечка №35 площею 29,3 га сформовано окремо визначені земельні ділянки площею 15,8796 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0005) та площею 13,4204 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0006).
Розпорядженнями Львівської обласної державної адміністрації №826/0/5-16 та №827/0/5-16 від 27.10.2016 затверджено технічну документацію на вищевказані ділянки та надано вказані ділянки Яворівській квартирно-експлуатаційній частині (району) в постійне користування для обслуговування військового містечка №35 «Майдан».
Згідно витягу НВ-4602914052015 з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за державою в особі Львівської обласної державної адміністрації, а право користування - за Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району). Категорія землі  землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення  15.01. Для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вид використання - для обслуговування військового містечка №35 «Майдан».
Згідно витягу НВ-4602913052015 з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 4625855300:09:000:0005, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за державою в особі Львівської обласної державної адміністрації, а право користування - за Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району). Категорія землі  землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення  15.01. Для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вид використання - для обслуговування військового містечка №35 «Майдан».
Перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району звертався до Господарського суду Львівської області  із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» про визнання недійсними договору оренди від 31.05.2012 №7 та додаткового договору оренди від 25.05.2015 № 1 з моменту їх укладення і застосування наслідків недійсності договору.
Прокурор оспорював договір з тих підстав, що його умови приховують договір оренди земельної ділянки, площею 29.3 га, яка відноситься до земель оборони і її використання для потреб господарської діяльності суперечить  статті 4 Закону України "Про використання земель оборони", оскільки, згідно пункту 5.15. договору оренди та додаткового договору, була передана відповідачу без дотримання відповідної процедури оформлення оренди земельної ділянки.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 у справі №914/830/16, залишеним без змін  постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017, в задоволенні позову першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з того, що відповідно до норм чинного законодавства, у відповідача, як орендаря військового нерухомого майна, виникло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться орендована будівля, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до орендованої будівлі у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Відтак,  в оренду передано нежитлове приміщення, а земельна ділянка є прилеглою до нежитлового приміщення у визначених межах військового містечка № 35, яке є огородженим окремо від інших, і використання нежитлових приміщень будівлі, яка розміщена у цьому військовому містечку в інший спосіб є неможливим; земельна ділянка, площею 29,3 га не має іншого використання, ніж використання як прилеглої до об`єкту оренди території з визначеною метою оренди.
У травні 2020 року заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Львівської обласної державної адміністрації, Міністерства оборони України та Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом  про визнання недійсними п.5.15 договору оренди нерухомого військового майна від 31.05.2012 №7 та договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди  від 31.05.2012 №7, а також зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» повернути на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) земельні ділянки кадастровий номер 4625855300:09:000:0006 площею 13,4204 га та кадастровий номер 4625855300:09:000:0005 площею 15,8796 га.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Відповідно до ч.1  ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1  ст.627 ЦК України,  відповідно до  ст. 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно  ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Частинами 1 - 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ч. 3  ст. 215 ЦК України  встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі прокурор посилається на те, що оскільки пунктами 5.15. договору оренди №7 та договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди №7, передбачено обов`язок орендаря щомісячно компенсовувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 29,3 га, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди, укладений між відповідачем та Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) договір містить елементи договорів оренди нерухомого майна, земельної ділянки та водного об`єкту. 
Відтак, прокурор вважає, що передача земельних ділянок в оренду відбулась з порушенням вимог ст. 125, 134, 135 Земельного кодексу України, ст. 52 Водного кодексу України, ст.4   Закону України «Про використання земель оборони», а укладений договір не відповідає вимогам ст.ст. 6, 15 ЗУ «Про оренду землі».
Статтею 759 ЦК України  передбачено, що за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі»  договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Однак, п. 1.1. договору передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно  нежитлові приміщення площею 1 177,3 кв.м в будівлі №5 військового містечка №35, що знаходиться на балансі Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району), розташоване за адресою: ЯНЦ (Яворівський навчальний центр), с. Верещиця (Майдан), Яворівський район, Львівська область .
Із договору оренди з наступними змінами не вбачається, що предметом такого є передача в оренду відповідачу земельної ділянки загальною площею 29,3 га. В матеріалах справи відсутні докази передачі в оренду вказаної земельної ділянки, зокрема, договір оренди земельної ділянки та акт приймання-передачі земельної ділянки.
При цьому суд зазначає, що у справі №914/830/16 розглядались позовні вимоги першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання недійсними договору оренди від 31.05.2012 №7 та додаткового договору оренди від 25.05.2015 № 1, мотивовані тим, що умови вказаного договору приховують договір оренди земельної ділянки, площею 29.3 га, яка була передана відповідачу без дотримання відповідної процедури оформлення оренди земельної ділянки.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 у справі №914/830/16, залишеним без змін  постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017, в задоволенні позову першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суди дійшли висновку, що із спірного договору оренди від 31.05.2012 року № 7, з урахуванням додаткового договору № 1, зокрема з п.5.15. договору, не вбачається що предметом договору є передача в оренду відповідачу земельної ділянки площею 29, 3 га.   Натомість, відповідно до норм чинного законодавства, у відповідача, як орендаря військового нерухомого майна, виникло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться орендована будівля, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до орендованої будівлі у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. Відтак, оренду передано нежитлове приміщення, а земельна ділянка є прилеглою до нежитлового приміщення у визначених межах військового містечка № 35, яке є огородженим окремо від інших, і використання нежитлових приміщень будівлі, яка розміщена у цьому військовому містечку в інший спосіб є неможливим; земельна ділянка, площею 29,3 га не має іншого використання, ніж використання як прилеглої до об`єкту оренди території з визначеною метою оренди.
Отже, у справі №914/830/16 суди встановили, що укладенням договору № 7 та додаткового договору № 1, сторони не намагалися приховати інший правочин, що стосується оренди земельної ділянки та регулюється земельним законодавством, оскільки право наймача майна щодо користування земельною ділянкою передбачено цивільним законодавством, зокрема  ст. 796 ЦК України.
За наведених обставин при розгляді даної справи у суду відсутні підстави оцінювати укладений між відповідачем та Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) договір оренди як договір оренди земельної ділянки та застосовувати до такого положення законодавства, які регулюють порядок укладення договору оренди земельної ділянки. 
Відтак, покликання прокурора на порушення встановленого ст. 125, 134, 135 Земельного кодексу України порядку надання земельних ділянок в оренду, встановлених ст.4   Закону України «Про використання земель оборони» цілей використання земель оборони, невідповідність укладеного договору  вимогам ст.ст. 6, 15 ЗУ «Про оренду землі», які передбачать здійснення державної реєстрації права оренди земельної ділянки та істотні умови договору оренди землі, є безпідставними.
Відповідно до ч. 1  ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
Згідно ч. 2  ст. 796 ЦК України  у договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.
Зазначеною нормою не передбачено обов`язку укладати окремі договори оренди земельної ділянки, на якій знаходяться орендовані будівлі, та земельної ділянки, яка прилягає до орендованих будівель і необхідна для досягнення мети оренди. Тобто, право користування відповідними земельними ділянками виникає в орендаря на підставі закону (ст. 796 ЦК України) у зв`язку з укладенням договору оренди будівлі.
Таким чином, відповідно до  ст. 796 ЦК України, у відповідача як орендаря військового нерухомого майна, виникло право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться орендована будівля, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до орендованої будівлі у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. 
Пунктом 5.15 договору оренди № 7 від 31.05.2012 було встановлено обов`язок орендаря щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 29,3 га, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.
Відповідно до п. 5.15. договору оренди (в редакції, викладеній договором від 14.05.2019) орендар зобов`язується щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно (0,11773), а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 29,18227 га (всього - 29,3 га), на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.
Розглядаючи позов у даній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що окремої ділянки під будівлею №5, яка є предметом договору оренди, та для обслуговування вказаної будівлі, не існує, на момент укладення договору вказана будівля військового містечка №35 знаходилася на єдиній ділянці загальною площею 29,3 га, яка була відведена для обслуговування вказаного містечка.
Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, на момент укладення договору оренди (31.05.2012)  земельна ділянка площею 29,3 га перебувала в складі земельної ділянки площею 39  163,82 га, на яку Яворівській квартирно-експлуатаційній частині (району) було видано Державний акт на право користування землею Б №040634. Вказана ділянка площею 29,3 га була єдиною територією військового містечка №35, окремих ділянок під будівлею №5, яка була предметом договору оренди, та для обслуговування вказаної будівлі, не існувало.
Разом з тим, у  2016 році на підставі розробленої на замовлення Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на базі військового містечка №35 площею 29,3 га сформовано окремо визначені земельні ділянки площею 15,8796 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0005) та площею 13,4204 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0006).
Розпорядженнями Львівської обласної державної адміністрації №826/0/5-16 та №827/0/5-16 від 27.10.2016 затверджено технічну документацію на вищевказані ділянки та надано вказані ділянки Яворівській квартирно-експлуатаційній частині (району) в постійне користування для обслуговування військового містечка №35 «Майдан».
Згідно витягу НВ-4602914052015 з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за державою в особі Львівської обласної державної адміністрації, а право користування - за Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району). Категорія землі  землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення  15.01. Для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вид використання - для обслуговування військового містечка №35 «Майдан».
Згідно витягу НВ-4602913052015 з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 4625855300:09:000:0005, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за державою в особі Львівської обласної державної адміністрації, а право користування - за Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району). Категорія землі  землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Цільове призначення  15.01. Для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України. Вид використання - для обслуговування військового містечка №35 «Майдан».
Відповідно до ч.ч.1,3,4,9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Отже, станом на момент укладення договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7 земельної ділянки площею 29,3 га не існувало як об`єкта цивільних прав. Натомість було сформовано дві окремо визначені земельні ділянки площею 15,8796 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0005) та площею 13,4204 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0006).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з додатку №8 до додаткового договору №1 від 25.05.2015 до договору оренди №7 від 31.05.2012, та не заперечується учасниками справи, орендоване відповідачем нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 15,8796 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0005), а на  земельній ділянці площею 13,4204 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0006) розташований водний об`єкт.
Вказана обставина підтверджується також наявним в матеріалах справи висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №6470/6471/18-41 від 23.05.2018 за результатами  проведення судової експертизи з питань землеустрою, наданим в кримінальному провадженні №42015140400000120.
За змістом вказаного висновку експертів, з урахуванням приписів ст. 796 ЦК України та наявних на земельній ділянці кадастровий номер 4625855300:09:000:0005 об`єктів нерухомого майна, з 09.12.2015 ТОВ «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» на підставі договорів оренди має право на використання тільки земельної ділянки кадастровий номер 4625855300:09:000:0005, та не має права використання земельної ділянки кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, оскільки з 09.12.2015 вказана ділянка є іншим об`єктом цивільних прав, ніж територія на якій станом на час укладення договору була розташована будівля №5 літ. А-2 площею 1177,3 кв.м.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  чинним законодавством не врегульовано порядок визначення розміру земельної ділянки, не визначено максимальних чи мінімальних розмірів земельної ділянки, прилеглої до орендованої будівлі, яку можна надати орендарю в тимчасове користування для досягнення мети оренди. Однак, суд апеляційної інстанції погоджується також з доводами прокурора, що такий розмір не може бути безмежним.
Враховуючи положення ч. 1  ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.
З врахуванням наведених обставин, зважаючи на те, що орендована відповідачем будівля знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер 4625855300:09:000:0005 площею 15,8796 га ( в той час як площа орендованої будівлі 1177,3 кв.м), суд апеляційної інстанції вважає, що у  відповідача виникло право користування такою в силу положень ст. 796 ЦК України. 
Водночас підстави для користування земельною ділянкою кадастровий номер 4625855300:09:000:0006 площею 13,4204 га, яка сформована як окремий об`єкт цивільних прав станом на момент укладення  договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7, у відповідача відсутні, оскільки з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено, що така знаходиться під орендованою відповідачем будівлею або є прилеглою до такої.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, на  земельній ділянці площею 13,4204 га (кадастровий номер 4625855300:09:000:0006) розташований водний об`єкт.
Оскільки за змістом ч.4 ст. 59 Земельного кодексу України та ст. 51 Водного кодексу України водні об`єкти можуть надаватись у користування лише на умовах оренди в комплексі з земельною ділянкою (за договором оренди землі), у відповідача не могло виникнути право користування земельною ділянкою кадастровий номер 4625855300:09:000:0006 на підставі договору оренди нерухомого майна в порядку ст. 796 ЦК України. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта ( як на підставу для визнання недійсним п.5.15. договору) на те, що відповідно до ч.2 ст. 51 Водного кодексу України не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об`єкти, що розташовані в межах територій та об`єктів, що перебувають під охороною відповідно до  Закону України  "Про природно-заповідний фонд України", оскільки як зазначалось вище, укладений між відповідачем  та Яворівською квартино-експлуатаційною частиною (району)  договір не є договором оренди земельної ділянки.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що п.5.15  договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7, укладеного між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс”, в частині прилеглої до будівлі чи споруди земельної ділянки  площею 13,4204 га кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди, не відповідає законодавству, а тому такий  слід визнати недійсним.
Водночас, п. 5.15  договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7, укладеного між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс”, в частині прилеглої до будівлі чи споруди земельної ділянки  кадастровий номер 4625855300:09:000:0005 площею 15,8796 га, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди, з врахуванням наведених вище обставин не суперечить вимогам законодавства, а тому підстав для визнання такого недійсним суд не вбачає.
При цьому, суд зазначає, що частиною 3  ст. 796 ЦК України  встановлено, що якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.
Оскільки в матеріалах справи відсутній договір між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) (наймодавцем) та Львівською обласною державною адміністрацією (власником), який би врегульовував відносини між ними в інший спосіб, ніж передбачено ч. 3  ст. 796 ЦК України, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що сторони під час укладення договору оренди мали необхідний обсяг дієздатності.
Надаючи оцінку п.5.15. договору  від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7,  суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання суду  першої інстанції та відповідача на встановлені судовими рішеннями у справі №914/830/16 обставини дійсності договору оренди ( зокрема п.5.15.), оскільки предметом спору у вказаній справі було визнання недійсним договору оренди від 31.05.2012 №7 та додаткового договору №1 від 25.05.2015, які були укладені до  поділу земельної ділянки площею 29,3 га на дві земельні ділянки та формування таких як окремих об`єктів цивільних прав, а договір  від 14.05.2019 укладений вже після такого поділу.
Підстав для задоволення позову в частині визнання недійсним п.5.15 договору оренди нерухомого військового майна від 31.05.2012 №7 суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки вказаний пункт було змінено додатковим договором №1 від 25.05.2015 та договором  від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7. 
Окрім того, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватна охоронна фірма «Ірбіс» повернути на користь Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) земельні ділянки кадастровий номер 4625855300:09:000:0006 площею 13,4204 га та кадастровий номер 4625855300:09:000:0005 площею 15,8796 га, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не приймав вказані земельні ділянки від  Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) на підставі акту приймання-передачі, а використовував такі ні підставі ст. 796 ЦК України. Водночас, даним рішенням суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для користування земельною ділянкою кадастровий номер 4625855300:09:000:0006 площею 13,4204.
З огляду на все викладене вище в сукупності,  колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у  даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково та визнати недійсним п.5.15  договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7, укладеного між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс”, в частині прилеглої до будівлі чи споруди земельної ділянки  площею 13,4204 га кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди. В задоволенні решти позовних вимог  слід відмовити.
Відповідно до пункту 14  статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної  інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, судовий збір за розгляд справи в суді першої та   апеляційної інстанцій покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.
          Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволити частково.
2. Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.01.2021 у справі №914/1260/20 скасувати та прийняти нове рішення.
3. Позов задоволити частково.
4. Визнати недійсним п.5.15  договору від 14.05.2019 про внесення змін до договору оренди від 31.05.2012 №7, укладеного між Яворівською квартирно-експлуатаційною частиною (району) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс”, в частині прилеглої до будівлі чи споруди земельної ділянки  площею 13,4204 га кадастровий номер 4625855300:09:000:0006, на яку орендарю відповідно до чинного законодавства надається право користування для досягнення мети оренди.
5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс” ( 79007, м. Львів, вул. Данилишина, 6, код ЄДРПОУ 34948764) на користь Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, код ЄДРПОУ 00034051) 2  102 грн. у відшкодування витрат по сплаті  судового збору за подання позову.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Приватна охоронна фірма “Ірбіс”( 79007, м. Львів, вул. Данилишина, 6, код ЄДРПОУ 34948764) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17-19, код ЄДРПОУ 02910031) 3 153 грн. у відшкодування витрат по сплаті  судового збору за подання апеляційної скарги.
8. На виконання постанови Господарському суду Львівської області видати наказ.
9. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття. Порядок і строки оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                           Галушко Н.А.

Суддя                                                                                                    Орищин Г.В. 

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.06.2021