ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5845/19  Номер провадження 22-ц/814/995/21	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2021 року 	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.
       секретар: Зеленська О.І.
за участю представника позивача – адвоката Стрижака С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
       на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2021 року
       по справі за позовом  ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди,–
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 19 грудня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір оренди транспортних засобів, посвідчений приватним нота-ріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г., за реєстровим номером 1492.
На виконання умов договору згідно акту приймання-передачі 19 грудня 2018 року він передав, а ФОП ОСОБА_3 як орендар прийняла в строкове платне користування наступні транспортні засоби:
вантажний фургон Ізотермічний-С, марки ТАТА,модель LPT613/58, випуску 2008 ро-
ку, колір-синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , взятий на облік 21.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 21 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР;
вантажний бортовий-С 1, марки ТАТА, модель LPT613, випуску 2008 року, колір- червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , взятий на облік 04.03.2014 Кременчуцьким ВРЕР, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 04 березня 2012 року Кремен-чуцьким ВРЕР;
вантажний бортовий-С, марки ТАТА, модель LPT613/38, випуску 2008 року, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , взятий на облік 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , виданого 23 березня 2012 року Кремен-чуцьким ВРЕР;
вантажний фургон-С, марки ТАТА, модель LPT613, випуску 2008 року, колір-черво-ний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , взятий на облік 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 , виданого 23 березня 2012 року Кремен-чуцьким ВРЕР;
вантажний фургон Ізотермічний-С, марки ТАТА,модель LPT613/40, випуску 2008 ро-ку, колір-білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , взятий на облік 21 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 , виданого 21 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР.
Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору, строк оренди транспортних засобів становив три роки від дати підписання акту приймання-передачі транспортних засобів в оренду, а саме з 19 грудня 2018 року до 19 грудня 2021 року включно.
Згідно п. 4.1 договору орендар ФОП ОСОБА_2 зобов`язалася своєчасно та у повному обсязі здійснювати орендні платежі за користування транспортними засобами.
Але в порушення умов договору, відповідач жодного разу з моменту укладення договору не сплачувала орендну плату за користування транспортними засобами та на його вимогу транспортні засоби для огляду не надала. 
На свою вимогу, направлену 12 червня 2019 року на адресу ФОП ОСОБА_2 , він отримав відповідь про те, що в процесі експлуатації орендовані транспортні засоби вийшли з ладу, у зв`язку з чим, за браком коштів на їх ремонт, було прийнято рішення щодо продажу автомобілів по запчастинах. При цьому, оскільки автомобілі фактично повністю розпродані, а отримані кошти використані на власні потреби, – відповідач зобов`язалась відшкодувати понесені ним збитки за ринковою вартістю автомобілів, як тільки у неї з`явиться можливість.
В зв`язку зі знищенням належного йому майна, він звернувся до органів поліції про вчинення злочину. За його заявою до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за №12019170110001410.
Вважає, що з моменту укладення договору, відповідачем умисно було введено його в оману стосовно фактичних намірів орендаря, а тому він звернувся за захистом до суду. 
Заподіяна йому відповідачем майнова шкода (з урахуванням відчуження в березні 2019 року автомобіля марки ТАТА,модель LPT613,вантажний бортовий-С1,випуску 2008 ро-ку, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 в порядку п.1.5 договору оренди) становить 737 950 грн. 22 коп., що дорівнює ринковій вартості транспортних засобів.
Окрім того вказував, що протиправними діями відповідачки йому була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням його власності, нервових хвилюваннях через поведінку відповідача, внаслідок якої він вимушений звертатися за правовою допомогою, що також спричиняє додаткові часові та фінансові витрати, порушує його нормальні життєві зв`язки.
З наведених підстав просив стягнути з фізичної особи-підприємця  ОСОБА_2  на його користь  збитки в сумі 737 950 грн. 22 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 – залишено без задоволення. Судові витрати покладено на позивача.
Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в межах розміру позовних вимог 747 950 грн. 22 коп., вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, – просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.
Вказував, що районним судом помилково застосовано положення ч. 2 ст. 16 ЦК України, які регулюють питання відшкодування шкоди, в той час як спірні правовідносини стосуються відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення умов договору, відповідно до ст. 22 ЦК України.
Згідно п. 5.4 договору оренди (найму) транспортних засобів від 19 грудня 2018 року орендар (ФОП ОСОБА_2 ) зобов`язується відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодження транспортних засобів, які стались з його вини.
Судом першої інстанції залишено без уваги, що поняття «шкода» та «збитки» не є тотожними, адже мають різну правову природу та фактично вирішено спір між сторонами у розрізі стягнення шкоди, натомість як, прохальна частина позову містить вимоги про стягнення збитків.
Також вважає, що в основу оскаржуваного рішення судом першої інстанції помилково покладено висновки про те, що в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
В даному випадку судом помилково не враховано, що деліктні зобов`язання – це не договірні зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав. Однак спір між сторонами виник виключно у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою умов договору оренди транспортних засобів, тобто поняття деліктності в даному випадку до спірних правовідносин не підлягає застосуванню.
Договір оренди транспортних засобів від 19 грудня 2018 року був нотаріально посвідчений, тобто укладений у відповідності до вимог ст. 203 ЦК України. Акт приймання- передачі транспортних засобів від 19 грудня 2018 року був укладений у простій письмовій формі, адже його засвідчення у нотаріальному порядку згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5від 22 лютого 2021 року – не вимагається.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 свій відзив подала представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Таранкова О.О., в якому, спростовуючи доводи апелянта, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вказувала, що всупереч взятих на себе зобов`язань, позивач не виконав вимоги п. 1.1 договору оренди і не передав відповідачу транспорті засоби. Позивач після підписання договору забажав підвищити розмір орендної плати вдвічі, на що відповідач не погодилась, а тому договір сторонами фактично не було укладено. 
Акт прийому-передачі транспортних засобів від 19 грудня 2018 року відповідач не укладала, транспортні засоби їй ніхто не передавав, тому жодних оплат орендної плати на виконання договору не здійснювала.
Вимогу від 12 червня 2019 року про погашення заборгованості зі сплати орендної плати не отримувала, відповідно відповіді на неї не надавала. Факт звернення позивача до правоохоронних органів сам по собі не може бути підставою для стягнення збитків.
Окрім того вказувала, що факт не передання транспортних засобів, серед іншого, під-тверджується підписаною позивачем додатковою угодою до договору оренди від 20 грудня 2018 року, відповідно до якої: у зв`язку з тим, що транспортні засоби не були передані в день укладення договору оренди 19 грудня 2018 року, відповідно до п. 2.3. договору, сторони дійшли спільної згоди про відмову від виконання договору оренди транспортних засобів від 19 грудня 2018 року. Сторони не мають претензій одна до одної у зв`язку з невиконанням даного договору. Сторони визначили, що договір втратив чинність в день його укладення 19 грудня 2018 року.
Також обставина, що транспортні засоби не передавались позивачем, підтверджу-ється фактом, зазначеним у позовній заяві про те, що у березні 2019 року позивач безпере-шкодно здійснив відчуження свого транспортного засобу марки ТАТА, державний номер НОМЕР_5 .
Договір оренди транспортних засобів фактично є неукладеним, тому позовні вимоги вважає безпідставними.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди (найму) транспортних засобів, посвідче-ний приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г. за реєстровим номером 1492.
Відповідно до п.1.1 договору оренди орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в порядку та на умовах, визначених договором, в строкове платне користування наступні транспортні засоби:
тип - вантажний фургон Ізотермічний-С, марки ТАТА, модель LPT613/58, випуску
2008року, колір-синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , взятий на облік 21.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 21 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР (ТЗ-1);
тип - вантажний бортовий-С1, марки ТАТА, модель LPT613, випуску 2008 року, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , взятий на облік 04.03.2014 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 04 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР (ТЗ-2);
тип - вантажний бортовий-С, марки ТАТА, модель LPT613/38, випуску 2008 року, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , взятий на облік 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , виданого 23 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР (ТЗ-3);
тип - вантажний фургон-С, марки ТАТА, модель LPT613, випуску 2008 року, колір- червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , взятий на облік 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 , виданого 23 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР (ТЗ-4);
тип - Вантажний фургон Ізотермічний-С, марки ТАТА, модель LPT613/40, випуску
2009року, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , взятий на облік 21 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 , виданого 21 березня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР (ТЗ-5).
Згідно пунктів 1.2., 1.5. договору строк оренди транспортних засобів за договором – три роки від дати підписання акту приймання передачі транспортних засобів в оренду, а саме з 19 грудня 2018 року до 19 грудня 2021 року включно. У разі відчуження орендодавцем транспортного засобу оренда такого транспортного засобу припиняється.
За умовами п. п. 2.1., 2.3. договору оренди, факт передачі транспортних засобів в оренду та повернення з оренди підтверджується актами приймання-передачі. Орендодавець зобов`язаний передати транспортні засоби в оренду в день укладення договору. Орендар зобов`язується повернути орендодавцеві транспортні засоби в останній день строку оренди.
Відповідно до п. п. 5.1., 5.2., 5.4. договору оренди сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України. Орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю збитки, спричинені неналежним виконанням своїх зобов`язань за цим договором, що стягуються понад неустойку. Орендар зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортних засобів, які стались з його вини.
Згідно п. п. 6.1., 6.5. договору оренди сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язань за ним. Зміни, доповнення до договору, його припинення або розірвання мають бути здійснені у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.
За  нормами  ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо-давства. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
За змістом ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`я- зання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;  2) зміна умов зобов`язання;  3) сплата неустойки;  4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відпо-відальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, враховуючи надані учасниками процесу пояснення та беручи до уваги викладені ними в заявах аргументи, правомірно виходив з того, що спір між сторонами виник як щодо факту спричинення шкоди та протиправності дій відповідача, так і щодо належного виконання позивачем свого обов`язку щодо передачі транспортних засобів.
При цьому судом взято до уваги, що в позовній заяві та наданих суду поясненнях позивач та його представники стверджували, що факт передачі транспортних засобів підтверджується актом прийому-передачі транспортного засобу за договором оренди (найму) транспортних засобів від 19 грудня 2018 року, підписання якого заперечується відповідачем.
Оспорюючи вказаний факт, відповідач посилається на додаткову угоду до договору оренди транспортних засобів від 19 грудня 2018 року, що, в свою чергу, не визнається позивачем.
Однак жодних клопотань щодо призначення та проведення судових експертиз на предмет підтвердження чи спростування справжності зазначених документів, – сторони не заявляли.
Аналізуючи надані сторонами докази, зокрема акт прийому-передачі транспортного засобу за договором оренди (найму)  транспортних  засобів від 19 грудня 2018 року, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування транспортні засоби, а також додаткову угоду від 20 грудня 2018 року до договору оренди транспортних засобів, згідно якої у зв`язку з тим, що транспортні засоби не були передані в день укладення договору оренди 19 грудня 2018 року, відповідно до п. 2.3. договору, сторони дійшли спільної згоди про відмову від виконання договору оренди транспортних засобів від 19 груд-ня 2018 року та не мають претензій у зв`язку з невиконанням даного договору, визначивши, що договір втратив чинність в день його укладення 19 грудня 2018 року, – районний суд правомірно зазначив, що за змістом вони є різними та суперечать один одному, натомість форма вказаних документів є ідентичною – проста письмова. У зв`язку із цим, з огляду на позицію сторін щодо факту підписання кожним з них відповідного документа та враховуючи відсутність доказів, які б достеменно свідчили про обставини їх укладення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що і акт приймання-передачі від 19 грудня 2018 року, і додаткова угода від 20 грудня 2018 року не відповідають ознакам достовірності та достатності.
При цьому суд слушно не погодився з доводами відповідача про припинення правовідносин за договором оренди на підставі додаткової угоди від 20 грудня 2018 року, з огляду на те, що додаткова угода від 20 грудня 2018 року має відмінну форму від основного договору, що суперечить умовам договору оренди транспортних засобів від 19 грудня 2018 року.
В той же час, проаналізувавши наявні у справі докази на предмет їх відповідності ознакам належності, допустимості, достовірності та достатності, – суд дійшов обґрунто-ваного висновку про те, що позивачем не було доведено відповідними доказами як факту спричинення йому шкоди (збитків) внаслідок знищення його власності, так і факту проти-правності дій відповідача.
До того ж судом взято до уваги також той факт, що в березні 2019 року позивачем проведено відчуження одного з транспортних засобів, що останнім не заперечувалось.
Визнавши, що подані позивачем висновки експерта є належними доказами на підтвердження розміру заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку із недоведеністю факту спричинення шкоди протиправними діями відповідача, вартість транспортних засобів з відповідача стягнута бути не може, а відтак задоволенню не підлягає і вимога позивача про стягнення моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, а також зокрема і з тим, що подані позивачем копії письмової вимоги від 12 червня 2019 року та витяги з ЄРДР не підтверджують факту знищення чи перетворення транспортних засобів.
Інших доказів на підтвердження вказаного факту позивачем надано не було.
Судом апеляційної інстанції досліджувалась в судовому засіданні наявна у матеріалах справи копія вимоги про сплату заборгованості з орендної плати в сумі 8 100 грн. з грудня 2018 року та про узгодження часу огляду транспортних засобів, складена за підписом позивача та датована 12 червня 2019 року /а.с. 11/. 
При цьому представник позивача не зміг надати на запитання суду пояснення щодо належного підтвердження як факту направлення та вручення такої вимоги відповідачу, так і факту отриманої на вказану вимогу відповіді відповідача, на яку зокрема іде посилання в обгрунтуванні позовної заяви. 
Також матеріали справи не містять і будь-яких інших доказів, на підтвердження визнання відповідачем того факту, що в процесі експлуатації орендовані транспортні засоби вийшли з ладу, у зв`язку з чим, за браком коштів на їх ремонт, було прийнято рішення щодо продажу автомобілів по запчастинах, на що вказувала сторона позивача як у суді першої, так і апеляційної інстанції. Отже, колегія суддів вважає, що факт знищення вищезазначених транспортних засобів позивача взагалі не підтверджено жодними доказами, а відтак спричинення збитків позивачу знищенням майна не є доведеним.
За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги щодо презумпції правомірності договору, не дають підстав вважати позовні вимоги обґрунтованими.
Не заслуговує  на увагу також твердження апелянта про помилкове застосування судом положення ч. 2 ст. 16 ЦК України, які регулюють питання відшкодування шкоди, оскільки поняття «шкода» за змістом є ширшим за поняття «збитки». В свою чергу збитки, як матеріальні втрати є невід`ємною частиною шкоди.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, – не вбачається.        

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 26 січня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:          Бондаревська С.М.

Судді:                  Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.