Ухвала
Іменем України
16 червня 2021 року
м. Київ
справа № 344/3195/20
провадження № 51 - 2972 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року стосовно ОСОБА_5 , 
встановив:
За ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року ОСОБА_5 на підставі ст. 49 Кримінального кодексу України (далі – КК України) звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрито.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого задоволено, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року змінено в частині стягнення процесуальних витрат. Виключено з резолютивної частини ухвали посилання суду про стягнення з  ОСОБА_5 процесуальних витрат у кримінальному провадженні в сумі 5602 грн 12 коп за проведення судових експертиз. Процесуальні витрати у справі віднесено на рахунок держави.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора ОСОБА_4 в якій вона просить скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що апеляційний суд не обґрунтовано змінив ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17). 
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього, прокурором у касаційному порядку не оспорюється.
Що стосується доводів прокурора про істотне порушення вимог КПК України та безпідставну зміну ухвали суду першої інстанції в частині стягнення з  ОСОБА_5 процесуальних витрат за проведення судових експертиз, то такі доводи прокурора в касаційній скарзі, на переконання колегії суддів, є безпідставними з огляду на таке.
Частиною 2 статті 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Крім того, відповідно до положень ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Разом з тим, кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.
Наведені обставини були враховані судом апеляційної інстанції.
Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України та дійшов висновку про те, що оскільки суд першої інстанції не ухвалював обвинувальний вирок, а закрив кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції безпідставно стягнув з останнього процесуальні витрати на залучення експерта, та надалі вмотивовано скасував ухвалу суду в цій частині.
З таким висновком суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Що стосується доводів прокурора про неврахування судом апеляційної інстанції правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вказана позиція стосується інших правовідносин, де, зокрема, потерпілим є фізична особа. Крім того, у вказаному висновку Великої Палати Верховного Суду зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. При цьому, вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України. 
На думку Суду, Івано-Франківський апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції в частині стягнення процесуальних витрат, зазначених вимог, передбачених КПК України, дотримався. Прийняте судом рішення також узгоджується із вказаним висновком Великої Палати ВС. 
З огляду на наведене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Переконливих аргументів, які би ставили під сумнів законність рішення суду апеляційної інстанцій та вмотивованість його висновків у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, прокурором у касаційній скарзі наведено не було, і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
З огляду на викладене касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2021 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                      ОСОБА_3