ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2021 р.           Справа№ 927/1125/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: згідно із протоколом судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 (повний тест рішення складено та підписано 25.01.2021)
у справі № 927/1125/20 (суддя Фесюра )

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
до відповідача: Акціонерного товариства "Готель "Градецький"
про стягнення 21 131,44 грн.

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

                                        ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" подано позов до Акціонерного товариства "Готель "Градецький" про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.02.13 в загальному розмірі 21 131,44 грн., з яких 5 857,37 грн. заборгованості за кредитом, 15 274,07 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. 
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №б/н від 22.02.2013.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20 провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "Готель "Градецький" 5 857,37 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.02.2013 закрито, в решті позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 25.01.2021, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить провести розгляд справи за участі представника Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", викликати його у судове засідання з метою детального пояснення конкретних обставин справи, скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021, скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 та прийняти нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що як вбачається із матеріалів справи №  904/10624/15 та судового рішення дана заборгованість виникла у зв`язку із використанням відповідачем кредитного ліміту, встановленого на поточний рахунок у розмірі 50 000,00 грн. та не вчасного погашення заборгованості за наданим кредитним лімітом, а у справі, що розглядається заборгованість виникла у зв`язку із поданням та виконанням банком заявок відповідача на гарантовані платежі (заяви містяться у матеріалах справи). Тобто, заборгованість, яку просить стягнути банк в даному позові, не була предметом розгляду справи № 904/10624/15, а значить не стягувалася, оскільки виникла за окремими заявками відповідача на проведення гарантованих платежів за рахунок кредитних коштів. В матеріалах справи стягувалась інша заборгованість відповідача (за кредитним лімітом), наявний інший розрахунок заборгованості та інші виписки, з яких чітко вбачається, що заборгованість, що виникла у відповідача не за заявами на гарантовані платежі, предметом розгляду справи № 904/10624/15 не була.
Скаржник зазначає, що відсутність підпису уповноваженої особи відповідача на Умовах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в анкеті-заяви про приєднання до вказаних Умов, чим засвідчив те, що повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. У даній справі відповідачем, з яким укладено кредитний договір, є саме юридична особа, на яку норми законодавства про захист прав споживачів не розповсюджується. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитом, чим порушив вимоги ст.ст. 1048, 1054 ЦК України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому суду 11.03.2021, вказує на те, що на підставі заяви про відкриття рахунку від 22.02.2013 відповідачу у ПАТ КБ "Приватбанк" відкрито гривневий поточний рахунок № НОМЕР_1 , тариф "Все по 2". Заявки на гарантовані платежі лише підтверджують сам факт використання відповідачем коштів кредитного ліміту, встановленого відповідачу. Позивачем не доведено існування двох кредитних лімітів по одному і тому ж розрахунковому рахунку, відкритому у позивача, відтак, оскільки кредитний ліміт по поточному рахунку № НОМЕР_1 лише один і судами вже розглядалось стягнення заборгованість з відповідача за кредитом, а повторне стягнення заборгованості за тим же кредитом неможливе. Відповідач вважає необґрунтованими вимоги скаржника щодо стягнення процентів за користування кредитом за період не охоплений рішенням суду у справі № 904/10624/15, оскільки після закінчення терміну кредитування та за наявності рішення суду про стягнення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, скаржник не мав права нараховувати такі проценти.
Відповідач зазначає про те, що проаналізувавши Умови, чинні на момент укладення договору банківського обслуговування та Витяг з умов, у редакції наданій скаржником до матеріалів справи, вбачається, що на момент укладання 22.02.2013 сторонами договору про банківське обслуговування, п. 3.18.5.7 Умов передбачено, що терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, встановлюються у 5 років, однак, скаржник стверджує та надає до матеріалів справи витяг з Умов, що передбачають терміни позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором тривалістю у 15 років, відповідно, зазначене положення про 15 річний термін позовної давності не існувало у період підписання сторонами договору про банківське обслуговування, а тому до вимог скаржника про стягнення кредиту та процентів за користування кредитом не може бути застосована позовна давність тривалістю у 15 років. Скаржник до матеріалів справи надає лише окремі заявки на гарантовані платежі, за період з 24.12.2013 по 29.10.2014, у той час, як кредитний ліміт відповідачу встановлено одночасно із відкриттям рахунку 22.02.2013.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 927/1125/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20. Задоволено клопотання скаржника про розгляд справи за участю Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк". Призначено справу №  927/1125/20 до розгляду у судовому засіданні 25.03.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1180/21 від 24.03.2021, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/1125/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1187/21 від 25.03.2021, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/1125/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 прийнято справу № 927/1125/20 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В. Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20  на 29.04.2021.
Судове засідання 29.04.2021 не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Гаврилюка О.М. з 15.04.2021 на лікарняному.
30.04.2021, після виходу головуючого судді Гаврилюка О.М. з лікарняного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про призначення справи № 927/1125/20 до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20, призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20 у судовому засіданні 03.06.2021 об 11 год. 00 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 задоволено клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та Акціонерного товариства "Готель "Градецький" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Призначено справу № 927/1125/20 до розгляду в режимі відеоконференції на 03.06.2021.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, перебування головуючого судді Гаврилюка О.М. на лікарняному з 15.04.2021 по 29.04.2021, включно, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 927/1125/20 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 03.06.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі №  927/1125/20 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити. 
Представник відповідача у судовому засіданні 03.06.2021 заперечив проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2021 у справі № 927/1125/20 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 у справі №904/10624/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.04.2016, за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" та Публічного акціонерного товариства "Готель "Градецький" про солідарне стягнення 47 707,40 грн. заборгованості за кредитом, 24 330,78 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 25 800,03 грн. пені, 5 168,89 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом за порушення виконання грошових зобов`язань за договором банківського обслуговування №б/н від 22.03.2013 задоволено повністю та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заявлені до стягнення суми.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене судове рішення та постанова апеляційної інстанції  у справі № 904/10624/15 не переглядались в касаційному порядку та набрали законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, факти, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 у справі № 904/10624/15, залишеним без змін Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.04.2016, є преюдиційними і не потребують повторного доказування.
Так, вищенаведеними рішеннями встановлено:
"…Між позивачем (кредитором, Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк") та відповідачем-2 (боржником, Публічним акціонерним товариством "Готель "Градецький") підписана заява про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки від 22.03.2013р., згідно якої Публічне акціонерне товариство "Готель "Градецький" приєдналось до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 22.03.13р. (далі - Договір).
Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок № НОМЕР_1 , в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови).
Згідно п. 3.2.1.1.16 Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта (відповідача у справі) до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.
Пунктом 3.2.1.1.1 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах, кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.
Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.
Згідно п. 3.2.2.1.8 Умов, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").
Пункт 3.2.1.1.6 Умов зазначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших).
За умовами п. 3.2.1.6.1 Умов обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором.
Вивчивши документи долучені до матеріалів справи, господарський суд зазначає, що прийняті на себе зобов`язання банк (позивач у справі) виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджено залученою до матеріалів справи випискою по рахунку.
Відповідно до п. 3.2.1.4 Умов, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).
Відповідно до п. 3.2.1.4.1.1 Умов, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місця          (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.
Згідно п. 3.2.1.4.1.2 Умов, при не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.
Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов передбачено, що у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. 
Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, позичальником (відповідачем у справі) прийняті на себе зобов`язання виконані не належно. Станом на дату звернення до суду борг останнього складає суму 47 707,40 грн. простроченого кредиту, 24 330,78 грн. відсотків за користування кредитом за період з 03.12.2014 по 09.11.2015, 5 168,89 грн. несплаченої комісії за період з 01.12.2014 по 09.11.2015, насамперед, який визнається судом та підлягає примусовому стягненню.
Відповідно до п. 3.2.1.4.1.3 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку поверненні кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.
При цьому, під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.
Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменті утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.2.1.4.9 Умов).
Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.
…Враховуючи, що заява відповідача-2 про відкриття рахунку та приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг та тарифами банку" підписана ним особисто (представником), це підтверджує той факт, що відповідач був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку", підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між сторонами у справі договір про надання банківських послуг."
Отже, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 у справі № 904/10624/15 встановлено, що станом на дату звернення до суду (грудень місяць 2015 року) заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № б/н від 22.02.2013 з простроченого кредиту складала 47 707,40 грн., відсотків за користування кредитом 24 330,78 грн. за період з 03.12.2014 - 09.11.2015.
Натомість, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення 5 857,37 грн. позивачем до матеріалів позову додано заявки на гарантовані платежі (доручення на договірне списання) підписані відповідачем у системі інтернет-клієнт-банку Приват 24 за заявками за період з 24.12.2013 по 29.10.2014.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині стягнення з Акціонерного товариства "Готель "Градецький" 5 857,37 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.02.2013 та про відмову в решті позову, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 2   ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Також до позовної заяви додано розрахунок заборгованості станом на 02.11.2020, з якого вбачається, що відповідач має перед позивачем прострочену заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 5857,37 грн з 10.12.2014.
Отже, заявлені до стягнення позивачем 5857,37 грн увійшли до позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.02.2013 пред`явлених відповідачу у грудні місяці 2015 року в межах справи № 904/10624/15, яку розглянуто Господарським судом Дніпропетровської області 01.02.2016 і рішенням якого солідарно стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Готель "Градецький" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 47 707,40 грн. заборгованості за кредитом, 24 330,78 грн заборгованості по процентам за користування кредитом,    25 800,03 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 5 168, 89 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.
Відповідно до норм п.2 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Господарський суд закриває відкрите провадження у справі, якщо встановить наявність обставин, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу (п. 3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).
Заперечень щодо періоду виникнення заявленої до стягнення заборгованості за наданим кредитом, доказів на підтвердження виникнення боргу в інший період, суду не надано, отже провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 857,37 грн. простроченої заборгованості має бути закрито на підставі п. 3 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, як таке щодо якого існує рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у матеріалах справи наявні окремі заявки на гарантовані платежі, за період з 24.12.2013 по 29.10.2014, в той час як кредитний ліміт відповідачу встановлено одночасно із відкриттям рахунку 22.03.2013.
Тобто, заборгованість виникла у зв`язку із поданням та виконанням банком заявок відповідача на гарантовані платежі, проте, заявки на гарантовані платежі підтверджують факт використання відповідачем коштів кредитного ліміту, встановленого відповідачу, натомість позивачем не доведено існування двох кредитних лімітів по одному і тому ж розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 відкритому у ПАТ «КБ «Приватбанк», а оскільки кредитний ліміт по зазначеному поточному рахунку один, то судами вже розглядалось стягнення заборгованості з відповідача за кредитом і повторне стягнення заборгованості є неможливим.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15 274,07 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.31.9.1. та 3.31.9.2. Умов, а на підтвердження розміру заявлених вимог позивачем надано суду виписку за період з 24.12.2013 по 02.11.2020, яка містить запис про перенесення вихідного залишку активу на суму 15 274,07 грн "у зв`язку з печерська, "Чернігівське РУ", Черкаське 88461." 
Також матеріали справи містять виписку про нарахування процентів з 24.12.2013 по 02.11.2020 з відміткою про нарахування відсотків відносно кредитного договору б/н від 24.12.2013 (Е87CNLGSOGYZ5), який не додано до матеріалів справи та не заявлено позивачем як підстава позовних вимог, на відміну від кредитного договору №б/н від 22.02.2013.
Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, позивач посилався на 3.31.9.1. та 3.31.9.2. наданого витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджуючись із висновком господарського суду першої інстанції, дійшов висновку, що наявні матеріали справи не містять доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, що саме наданий витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови (пункти 3.31.9.1. та 3.31.9.2.) в цих документах, що додані банком до позовної заяви як підставу, якою передбачено сплату відповідачем відсотків у вказаних розмірах і порядку нарахування.
Крім того, на офіційній сторінці умов та правил надання банківських послуг (розділ архів договорів) перший (найстарший за часом) викладений повний договір містить реквізит актуальний на 01.09.2013, при тому, що відповідач приєднався до умов 22.02.2013, а додана роздруківка позивача належним доказом приєднання відповідача саме до наданого суду витягу з Умов також бути не може, оскільки не містить будь-яких дат створення, введення в дію, ознайомлення з наданими умовами відповідача тощо. 
Слід зазначити, що Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/10624/15, обставини щодо нарахування відповідачу відсотків відповідно до пунктів 3.31.9.1. та 3.31.9.2. Умов не досліджувались і не встановлювались.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та комісії, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
З наведених підстав, позивачем не доведено, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та заборгованості за пенею та комісією за неналежне виконання зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 646/11485/16-ц та 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.02.2013 за відсотками за користування кредитом є не доведеними, належним чином необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
13.01.2021 відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про застосування до позовних вимог про стягнення заборгованості наслідки спливу строків позовної давності та відмовити у задоволенні позову, однак, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині, із чим погодився суд апеляційної інстанції, то необхідність застосування інституту позовної давності також відсутня.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі №  927/1125/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі №  927/1125/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.01.2021 у справі № 927/1125/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк".
4. Справу № 927/1125/20 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

          Текст постанови складено та підписано 18.06.2021.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім