Справа № 346/2351/20 
Провадження № 22-ц/4808/359/21 
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року                  м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Веселовим В.М. 14 грудня 2020 року у м. Коломиї, повний текст якого складено 14 грудня 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У червні 2020 року Акціонерне товариство “Акцент-Банк” (далі - АТ “А-Банк”) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.03.2014 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMAB00000001784444 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві.
Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 10 травня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 46729,67 грн., яка складається з наступного: 23880,34 грн. - заборгованість за кредитом, 21799,34 грн. — заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1049,99 грн. — пеня.
Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь банку вищевказану заборгованість.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Акцент-Банк” заборгованість за кредитним договором у розмірі 46729,67 грн., яка складається з наступного: 23880,34 грн. – заборгованість за кредитом; 21799,34 грн. – заборгованість по процентах за користування кредитом; 1049,99 грн. – пеня, а також 2102 грн. судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в частині стягнення з нього на користь банку 21799,34 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом та 1049,99 грн. пені.
Вважає рішення суду в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що в анкеті-заяві, підписаній ним, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати відсотків та неустойки (пені, штрафів).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ “Акцент-Банк”, розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі “Умови та правила”, як на невід`ємну частину спірного договору. Проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів та неустойки (пені).
Просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ “Акцент-Банк” заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 21799,34 грн. та пені в розмірі 1049,99 грн. скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні вказаних вимог.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог, щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та пені, а тому апеляційним судом переглядається лише в цій частині.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2013 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 8).
Відповідно до наданого АТ “Акцент-Банк” розрахунку станом на 10.05.2020 року заборгованість за кредитом становить 46729,67 грн. і складається з: 23880,34 грн. - заборгованість за кредитом, 21799,34 грн. — заборгованість за процентами, 1049,99 грн. — пеня (а.с. 5-7).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача всієї суми заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір. При цьому він не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, чим порушив умови кредитного договору, а тому повинен сплати відсотки за користування кредитом та штраф за несвоєчасність виконання зобов`язань.
Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.
В силу частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ “А-Банк”).
Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Умови і правила надання банківських послуг АТ “А-Банк”, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За приписами частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсотках та пеню.
Разом з тим, у анкеті-заяві, яку підписав ОСОБА_1 , відсоткова ставка за користування коштами та умови щодо сплати неустойки у вигляді пені не визначені.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування заборгованості, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті сайті https://a-bank.com.ua/terms/ в розділі «Умови та правила».
Проте, в матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці, долучені банком до позовної заяви, витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ “А-Банк”. Як і того, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків та штрафів саме в зазначених у них розмірах і порядках нарахування.
До правовідносин сторін неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача ( https://a-bank.com.ua/terms) , неодноразово змінювалися самим банком.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені і штрафів, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно вказаних обставин не доводять.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження№ 14-131цс19).
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки Умови та правила надання банківських послуг у АТ “Акцент-Банк” та інші, надані позивачем документи, які містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину Кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені.
Відтак у суду були відсутні підстави стягувати з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом та пеню, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог позову в цій частині.
Згідно з статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до п. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з АТ “Акцент-Банк” слід стягнути на користь ОСОБА_1 1569,53 грн. по оплаті судового збору, а з ОСОБА_1 на користь АТ “Акцент-Банк” — 1074,19 грн.
Таким чином шляхом зарахування суми судового збору остаточно з АТ “Акцент-Банк” слід стягнути на користь ОСОБА_1 495,34 грн. сплаченого судового збору.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
В силу пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року в частині стягнення заборгованості по процентах в сумі 21799,34 грн., пені в сумі 1049,99 грн. та судового збору скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства “Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах в сумі 21799,34 грн., пені в сумі 1049,99 грн. відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства “Акцент-Банк” (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, код ЄДРПОУ 14360080) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 495 (чотириста дев`яносто п`ять) грн. 53 коп. сплаченого судового збору.
Рішення Коломийського міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Акцент-Банк” заборгованості за кредитом у розмірі 23880,34 грн. залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                               Г.П. Мелінишин

Повний текст постанови складено 5 квітня 2021 року.