УХВАЛА

14 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/21887/20
адміністративне провадження № К/9901/17259/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Уханенка С.А.,
суддів – Кашпур О.В., Шевцової Н.В.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення нарахування та виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2019 року по 19 листопада 2020 року включно; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь середній заросток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04  квітня 2019 року по 19 листопада 2020 року включно в розмірі 606 771,06 гривень за КВЕД 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців".
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2019 року по 19 листопада 2020 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 квітня 2019 року по 19 листопада 2020 року в розмірі 58357,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.
06 травня 2021 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути та скасувати рішення судів першої та  відмовити в позові.
Предметом спору цій справі є відмова військової частини виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України “Про запобігання корупції” займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції” (на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і заявник на такі не посилається.
Доводи касаційної скарги щодо застосування судами норми права без урахування висновків   Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не перевіряються судом касаційної інстанції, оскільки, пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами “а” – “г” цієї норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, а доводи касаційної скарги зводяться до наведення окремих цитат з рішень Верховного Суду та незгоди з висновками судів щодо застосування положень статті 117 Кодексу Законів про працю України до спірних правовідносин та розміром суми, обчисленому із застосуванням принципу співмірності, що відповідає висновкам  Великої Палати Верховного Суду у справі №  761/9584-ц та Верховного Суду у справі №  524/1714/16-а.. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, – на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    Н.В. Шевцова