П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 766/2866/20	
Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.
Дата і місце ухвалення: 10.11.2020р.,  м. Херсон
        
        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Федусика А.Г.,
                                                           Шевчук О.А.,
за участю секретаря:     Андрушкевич М.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Баб`єва Максима Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :
20.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області Баб`єва Максима Михайловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2101271 від 13.02.2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи та не правильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням позивача на те, що встановлення дорожнього знаку 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю»  не відповідає вимогам національного стандарту  України: «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100:2014» та Правилам дорожнього руху 2020 року. 
Також, апелянт посилається на те, що в порушення вимог статті 258 КУпАП, інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області Баб`євим М.М. не складався протокол про адміністративне правопорушення. Якщо адміністративне правопорушення не було зафіксоване  в автоматичному режимі працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу.
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позову ОСОБА_1 
09.03.2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява апелянта, в якій він просив при вирішенні спору врахувати надану Управлінням патрульної поліції в Херсонській області відповідь від 04.02.2021 року на адвокатський запит від 01.02.2021 року, згідно якої схема організації дорожнього руху  з встановлення знаку 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю», нанесення дорожньої розмітки 1.30 за адресою: м.Херсон, пр.-т Ушакова, 39 не погоджувалися з відповідними підрозділами Національної поліції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2101271 від 13.02.2020 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Як слідує зі змісту спірної постанови відповідача, 13.02.2020 року о 09:41 год. у м.Херсоні по проспекту Ушакова, 49, виявлено автомобіль «Volkswagen Golf Variant», днз НОМЕР_1 , який здійснив зупинку на місці позначеному дорожнім знаком 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю» та дорожньою розміткою 1.30, чим порушив п.8.4е Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП. 
При зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що він не помітив дорожній знак 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю», оскільки їх встановлення не відповідає вимогам національного стандарту  України: «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100:2014» та ПДР. 
Суд першої інстанції, відмовляючи  в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що правопорушення, за вчинення якого позивача притягнено до адміністративної відповідальності, дійсно мало місце, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на невідповідність дорожнього знаку і таблички нормам ДСТУ, зазначивши, що такі доводи ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.
Відповідно до змісту статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п.1.10 Правил  дорожнього руху України зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог ПДР України (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог ПДР України, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Пунктом 15.1 ПДР України визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Відповідно до п 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно пп. «е» п. 8.4 ПДР України таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Так, дорожній знак 5.38 «Місце для стоянки» відповідно до ПДР України застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.
Водночас, табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» до дорожнього знаку 5.38, відповідно до ПДР України, означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак Водій з інвалідністю відповідно до вимог цих Правил.
Згідно ч.5 ст.122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягне за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В свою чергу, згідно п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до змісту ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та іншими доказами.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не заперечує того, що керуючи транспортним засобом він здійснив стоянку на місці паркування осіб з інвалідністю.
Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність вчинення та наявність події вказаного адміністративного правопорушення.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про невідповідність дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю» вимогам Правил дорожнього руху України та ДСТУ 4100-2014, оскільки невідповідність дорожнього знаку технічним характеристикам, визначеними ДСТУ 4100-2014, не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Згідно пп. 8.2-1 ПДР України дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому, дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.
Колегія суддів, проаналізувавши наявні в матеріалах справи фотознімки дорожнього знаку 5.38 з табличкою до нього 7.17 з місця події, зазначає, що вони є чіткими та видимими як у світлу, так і в темну пору доби.
Апелянт зазначає, що схема організації дорожнього руху з встановлення знаку 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю», нанесення дорожньої розмітки 1.30 за адресою: м.Херсон, пр.-т Ушакова, 39 не погоджувалося з відповідними підрозділами Національної поліції.
Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки, як слідує зі змісту листа УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції від 12.01.2021 року, встановлення відповідного дорожнього знаку з табличкою до нього та нанесення розмітки здійснено на виконання припису №126 від 15.12.2017 року, виданого старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Херсонській області начальнику відділу доріг, заступнику начальника управління  транспортної, дорожньої інфраструктури  та зв`язку Херсонської міської ради  Молнар Н.В.
Не затвердження відповідними підрозділами Національної поліції встановлення дорожнього знаку 5.38 «Місце стоянки» з додатковою табличкою до нього 7.17 «Особи з інвалідністю» жодним чином не нівелює обов`язок осіб дотримання вимог такого дорожнього знаку за його наявності.
Надаючи правову оцінку посиланням апелянта на те, що в порушення вимог статті 258 КУпАП, інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області Баб`євим М.М. не складався протокол  про адміністративне правопорушення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до  ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно до ч.2, ч.4 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N1395, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 5 статті 122 КУпАП.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 5 статті 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відтак, колегія суддів вважає, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для скасування спірної постанови відповідача.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано та з дотриманням встановленого законодавством порядку притягнено позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10 листопада 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Суддя-доповідач:                                                                       А.В. Бойко 
Суддя:                                                                                 А.Г. Федусик
Суддя:                                                                                          О.А. Шевчук