ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" квітня 2021 р.           Справа№ 910/16910/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Андрієнка  В.В. 

секретар                 Рибчич А.В.

за участю 
представників:        позивача - Іванов В.П., Луцько Р.М.
                                 відповідача - Толочко В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"
на рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 р. (повне рішення складено 01.02.2021 р.)
у справі № 910/16910/20 (суддя - Сташків Р.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шлюмберже Сервісез Україна"
про стягнення грошових коштів у розмірі 1565431,16 грн

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шлюмберже Сервісез Україна" на користь позивача суму недоплаченого штрафу за договором з оперативної оренди та адміністрування парку транспортних засобів № 3743-OL від 21.08.2018 р. у сумі 1565431,16 грн.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що у зв`язку із достроковим розірванням договору з ініціативи відповідача, позивачем було нараховано суму штрафу, однак останній не погодився з розрахунком позивача та лише частково оплатив штраф. 
Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 р. у справі № 910/16910/20 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що при розрахунку штрафу у зв`язку з достроковим розірванням укладеного договору лізингу повинен братися розмір чергового лізингового платежу разом із ПДВ.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/16910/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та призначено справу № 910/16910/20 до розгляду на 13.04.2021 р.
У судовому засіданні 13.04.2021 р. представники позивача та відповідача надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
21.08.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (далі - лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шлюмберже Сервісез Україна" (далі - лізингоодержувач) було укладено договір № 3743-OL з оперативної оренди та адміністрування парку транспортних засобів (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору останній регулює правовідносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем з оперативного лізингу. Усі доповнення, додатки та будь-які інші документи, які тим чи іншим чином цитуються, та/або на які міститься посилання у цьому лізинговому договорі, є невід`ємними його частинами.
Згідно з п. 2.1 договору лізинговий протокол вважається заявою відповідача на отримання від позивача транспортного засобу, зазначеного у цьому протоколі, в оперативний лізинг на умовах цього договору та є початком строку дії договору.
Як передбачено п. 2.3 договору, транспортний засіб вважається взятим лізингоодержувачем в оперативний лізинг від лізингодавця на умовах цього договору з дати підписання акту приймання-передачі лізингоодержувачем та лізингодавцем. Датою передачі транспортного засобу вважається дата, зазначена в акті приймання-передачі.
На виконання умов укладеного договору та на підтвердження факту передачі/отримання транспортних засобів між позивачем та відповідачем було складено та підписано у період з 21.08.2018 р. до 15.04.2020 р. лізингові протоколи № № 1-3, 5-7, 10, 12, 14-16, 18, 20-26, 28-31, 33-34 (далі - лізингові протоколи) та відповідні акти приймання-передачі до них.
У вказаних лізингових протоколах та додатках № 1 до них міститься, зокрема, специфікація конкретних транспортних засобів, їх назва, рік випуску, ціна автомобілів, а також тривалість та строк кожного лізингу, дати надання та повернення.
У додатках № 2 до лізингових протоколів передбачений графік лізингових платежів.
Згідно з п. 6.1 договору лізингоодержувач зобов`язаний був повернути транспортний засіб позивачу не пізніше дат, зазначених в актах приймання-передачі, якщо сторони не домовляться про інше.
Датою припинення договору є дата повернення останнього з транспортних засобів, що знаходився в користуванні лізингоодержувача (п. 7.1.2 договору).
Пунктом 7.1.3 договору передбачено, що одностороння відмова сторін від виконання своїх зобов`язань за цим договором не допускається, крім випадків, що визначені цим договором.
Відповідно до п. 7.2.3 договору, у разі розірвання договору або певних лізингових протоколів за ініціативою лізингоодержувача (по причинам, що не залежать в лізингодавця) він повинен погасити заборгованість з лізингових платежів, якщо така має місце, повернути транспортні засоби та сплатити штраф за дострокове припинення договору (або лізингового протоколу) у розмірі:
- 5 чергових лізингових платежів, якщо дострокове повернення відбувається протягом першого року з дати підписання акта приймання-передачі;
- 4 чергових лізингових платежів, якщо дострокове повернення відбувається протягом другого року з дати підписання акта приймання-передачі;
- 3 чергових лізингових платежів, якщо дострокове повернення відбувається протягом третього року з дати підписання акта приймання-передачі.
09.06.2020 р. відповідач направив на адресу позивача лист-повідомлення про дострокове розірвання вищевказаних лізингових протоколів та повернення транспортних засобів з лізингу.
У червні 2020 року відповідач повернув позивачу транспортні засоби, отримані у лізинг за договором, що підтверджується актами повернення частини предмету лізингу до лізингових протоколів.
17.06.2020 р. позивачем були видані відповідачу відповідні рахунки на оплату штрафів за дострокове припинення лізингових протоколів від 12.06.2020 р. та від 17.06.2020 р.
Всього позивачем було нараховано відповідачу за дострокове розірвання лізингових протоколів штраф на загальну суму 9394923,66 грн.
Відповідач не погодився із розрахунком суми штрафів та у липні 2020 року здійснив на користь позивача сплату штрафів на загальну суму 7829492,50 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень від 13.07.2020 р. та 23.07.2020 р.
27.10.2020 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 5714/10, в якій вимагав доплатити штраф за дострокове розірвання лізингових протоколів за договором у розмірі 1565431,16 грн.
Спір у справі виник у зв`язку із розбіжністю сторін при трактуванні умов укладеного договору щодо бази нарахування для розрахунку суми штрафу за дострокове розірвання договору. Так, на думку позивача, для розрахунку повинен братися розмір чергового лізингового платежу разом із ПДВ, в той час як, на думку відповідача, при розрахунку цього штрафу повинен братися розмір чергового лізингового платежу без ПДВ.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно зі ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.
Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Частина 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачає, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач скористався своїм правом на дострокове повернення предмету лізингу, що підтверджується листом останнього від 09.06.2020 р.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного або неналежно виконаного зобов`язання.
Як передбачено ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до п. 7.2.3 договору, у разі розірвання договору або певних лізингових протоколів за ініціативою лізингоодержувача (по причинам, що не залежать в лізингодавця) він повинен погасити заборгованість з лізингових платежів, якщо така має місце, повернути транспортні засоби та сплатити штраф за дострокове припинення договору (або лізингового протоколу) у розмірі: 5 чергових лізингових платежів, якщо дострокове повернення відбувається протягом першого року з дати підписання акта приймання-передачі; 4 чергових лізингових платежів, якщо дострокове повернення відбувається протягом другого року з дати підписання акта приймання-передачі; 3 чергових лізингових платежів, якщо дострокове повернення відбувається протягом третього року з дати підписання акта приймання-передачі.
Відповідно до визначення термінів укладеного договору черговий лізинговий платіж - винагорода, яка сплачується лізингоодержувачем за володіння та користування переданим йому транспортним засобом. Розмір, склад та строки сплати чергових лізингових платежів, зазначені в лізинговому протоколі.
Пунктом 3.1.7 договору передбачено, що черговий лізинговий платіж підлягає корегуванню на суму курсової різниці, яка визначається за встановленою у цьому пункті формулою. Зокрема, черговий лізинговий платіж може бути скорегований на суму курсової різниці до долара США або євро в залежності від того, у якій валюті здійснювалося придбавання транспортного засобу лізингодавцем та в якій валюті залучалися кредитні кошти.
З огляду на дострокове повернення відповідачем предмету лізингу, позивачем було нараховану суму штрафу з врахуванням чергового лізингового платежу та з урахуванням суми ПДВ, оскільки зі змісту договору лізингу, зокрема з визначення терміну чергового лізингового платежу, вбачається, що такий платіж включає суму, яка відшкодовується при кожному платежі частини вартості об`єкта лізингу.
Перевіривши розрахунок штрафу позивача на суму 9394923,66 грн, апеляційний суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, здійсненим відповідно до умов укладеного договору.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було частково здійснено сплату штрафу в сумі 7829492,50 грн.
Таким чином неоплачена сума штрафу складає 1565431,16 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що умовами укладеного договору не передбачено, що штраф при достроковому розірванні договору повинен нараховуватися на суму чергового лізингового платежу разом із ПДВ.
Так, місцевий суд дійшов висновку, що відповідно до лізингових протоколів правильний розмір чергових лізингових платежів для розрахунку штрафів за дострокове припинення лізингових протоколів відображений в окремій графі "Черговий лізинговий платіж" додатку № 2 до відповідного лізингового протоколу (для лізингових протоколів 18, 20-26, 28-31, 33-34 додаток № 2 зі змінами, відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до відповідного лізингового протоколу) та не включає розмір ПДВ. 
Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.
Відповідно до ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару (п. 15. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ціни і ціноутворення").
Відповідно до ч. 4 ст. 17 ГК України система оподаткування в Україні повинна передбачати граничні розміри податків і зборів, які можуть справлятись з суб`єктів господарювання. При цьому податки та інші обов`язкові платежі, що відповідно до закону включаються до ціни товарів (робіт, послуг) або відносяться на їх собівартість, сплачуються суб`єктами господарювання незалежно від результатів їх господарської діяльності.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є зокрема постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Податкова система охоплює різні види податків. В основу їх класифікації покладені різні ознаки. Основну групу становлять прямі та непрямі податки.
Прямі податки призначаються безпосередньо на дохід та майно (пряма форма оподаткування).
До непрямих податків належать податки на товари та послуги, що входять до ціни товару або включені в тариф на послуги. Власник товару чи послуги, реалізуючи їх, отримує податкові суми, котрі перераховуються державі (непряма форма оподаткування).
Пунктом 14.1.178 статті 14 ПК України передбачено, що податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Відповідно до п. 194.1.1 ст. 194 ПК України податок становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг.
Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Стаття 9 ПК України містить вичерпний перелік загальнодержавних податків та зборів: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.
Разом з тим за умовами укладеного між сторонами договору черговий лізинговий платіж означає грошові кошти, які сплачуються лізингоодержувачем за володіння та користування переданим йому транспортним засобом.
Як вже зазначалось вище, згідно з п. 7.2.3 договору розмір штрафу фактично визначається як сума чотирьох чи п`яти чергових лізингових платежів (в залежності від дати дострокового повернення предмета лізингу).
Чергові лізингової платежі визначені графіком лізингових платежів до протоколу лізингу № 3 від 21.08.2018 р. на кожну конкретну дату платежу і в графі "черговий лізинговий платіж" містять базову суму для кожної дати платежу в розмірі 21313,61 грн, яка, зокрема у разі визначення остаточної суми штрафу, в даному випадку підлягає множенню на відповідну кількість платежів.
Апеляційний суд враховує, що вказана базова сума, як визначено графіком, має кілька складових («Черговий лізинговий платіж», «ПДВ» та «Разом»).
Водночас саме всі ці складові в сукупності визначені як база для розрахунку суми штрафу. Поділ базової суми на певні складові не має значення для визначення остаточної суми штрафу, адже з дати повернення предмета лізингу повна сума наступного лізингового платежу (чи сума кількох наступних лізингових платежів) вже не розщеплюється для віднесення відповідних частин до певних регістрів (статей) бухгалтерського, фінансового та податкового обліку, а перетворюється лише на загальну базову суму для розрахунку нового платежу - штрафу.
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" та стягнення з відповідача на його користь суму недоплаченого штрафу за договором з оперативної оренди та адміністрування парку транспортних засобів № 3743-OL від 21.08.2018 р. у сумі 1565431,16 грн.
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" задовольнити.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 р. у справі № 910/16910/20 скасувати повністю та прийняти нове рішення.
3. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" задовольнити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шлюмберже Сервісез Україна" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 19-21А, код 36353288) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, код 35912126) 1565431 (один мільйон п`ятcот шістдесят п`ять тисяч чотириста тридцять одна),16 грн штрафу.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шлюмберже Сервісез Україна" (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 19-21А, код 36353288) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, код 35912126) 23481 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят одна),48 грн судового збору за подання позовної заяви, 35222 (тридцять п`ять тисяч двісті двадцять дві),23 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 32400 (тридцять дві тисячі чотириста),00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвокатта.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.05.2021 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                В.В.Андрієнко