ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/9448/20 пров. № А/857/3424/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року (головуючий суддя: Коморний О.І., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про  визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 28.10.2020 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо встановлення і виплати ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій прокуратурі Південного регіону України у період з 13.01.2016 по 28.02.2018 надбавки за вислугу років відповідно до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090;
- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманим та належним після перерахунку до сплати грошового забезпечення за період з 13.01.2016 по 28.02.2018, виходячи з надбавки за вислугу років у відповідних розмірах від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо встановлення та виплати ОСОБА_1 , на підставі наказу військового прокурора Південного регіону України від 01.06.2016 № 264к грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік у не повному розмірі місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою грошовою допомогою на оздоровлення за 2016 рік на підставі наказу військового прокурора Південного регіону України від 01.06.2016 № 264к та належної, після перерахунку грошового забезпечення за період з 13.01.2016 по 28.02.2018, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік на підставі вказаного наказу у повному розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до вимог ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із врахуванням раніше виплаченої суми;
- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо встановлення та виплати ОСОБА_1 , на підставі наказу військового прокурора Південного регіону України від 01.06.2016 № 264к матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік не у повному розмірі місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік на підставі наказу військового прокурора Південного регіону України від 01.06.2016 № 264к та належної, після перерахунку грошового забезпечення за період з 13.01.2016 по 28.02.2018, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік, на підставі вказаного наказу у повному розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до вимог п. 33.1. Розділу XXXIII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329, та який діяв станом на 2016 рік, із врахуванням раніше виплаченої суми;
Обґрунтовує позов тим, що позивач у період з 13.01.2016 по 03.10.2019 проходив військову службу у військовому званні «полковник юстиції» на прокурорських посадах у військовій прокуратурі Південного регіону України, яку з 11.09.2020 перейменовано на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону. Вислуга років, станом на 13.01.2016 становила 19 років 5 місяців 20 днів. Позивач, 22.04.2020 звернувся до військової прокуратури Південного регіону України із заявою щодо порядку нарахування йому грошового забезпечення за період з 13.01.2016 по 28.02.2018, а саме щорічної надбавки за вислугу років.
Так, покликаючись на частину 4 статті 83 Закону України «Про прокуратуру» (яка діяла на час спірних правовідносин), позивач вказує на те, що на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії. Відповідачем, всупереч постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», здійснив перерахунок та виплату надбавки за вислугу років, а також відмовив у перерахунку та виплаті грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік не у розмірі повного місячного грошового забезпечення , а лише близько 50% від її розмірі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року позов задоволено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» від 15.12.2015 № 1090, яка визначає розмір та порядок виплати військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавки за вислугу років, є спеціальним нормативно-правовим актом з цього питання по відношенню до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 № 505 та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294, а тому застосуванню, у період спірних правовідносин (з 13.01.2016 по 28.02.2018), підлягає саме постанова Кабінету Міністрів України від 15.12.2015 № 1090. Виплачуючи надбавку за вислугу років, згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.2015 № 1090, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.
Позивач, 24.03.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Військової прокуратури Південного регіону України від 13.01.2016 № 22-к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Південного регіону України, військове звання «полковник юстиції» (а. с. 16).
Наказом Військової прокуратури Південного регіону України від 03.10.2019 № 793к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади (а. с. 17). 
Наказом Військової прокуратури Південного регіону України від 01.06.2016 № 264к позивачу надано частину щорічної основної відпустки за 2016 рік та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (а .с. 23).
Листом від 14.05.2020 № 18-132вих-20 відповідачем надано розрахунковий лист щодо нарахованих та виплачених позивачу сум грошового забезпечення (а. с. 25-27).
Відповідач, листом від 08.09.2020 № 18-2994 вих20 повідомив позивача, щодо його звернення про надання відомостей, щодо виплати йому грошового забезпечення. Відповідач зазначив, що надбавка за вислугу років за період з 13.01.2016 по 03.10.2019 нараховувалась та виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» (з подальшими змінами) та наказу Генерального прокурора України від 09.07.2015 № 91. Також зазначає, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2016 році позивачу виплачена в межах асигнувань, передбачених у кошторисі на дані виплати, з дотриманням приписів Бюджетного кодексу України та інших законодавчих актів. 
Також, встановлено, що 05.02.2020 Генеральним прокурором видано наказ № 66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері» (на правах обласних прокуратур) (а. с. 28-30).
Відповідно до пункту 2 вказаного наказу, перейменовано юридичну особу Військову прокуратуру Південного регіону України у Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пункту 10 вказаного наказу, він набирає чинності з дня початку роботи обласних прокуратур, відповідно до рішення Генерального прокурора, прийнятого в порядку визначеному п. 4 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ.
Відповідно до пункту 1 наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414  «Про початок роботи обласних прокуратур» днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020 (а. с. 31).
Отже, з 11.09.2020 відповідач змінив своє найменування з Військової прокуратури Південного регіону України на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону (на правах обласної прокуратури) (без зміни коду ЄДРПОУ та юридичної адреси).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо правомірності дій Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Військової прокуратури Південного регіону України) щодо встановлення і виплати позивачу надбавки за вислугу років за період з 13.01.2016 по 28.02.2018 відповідно до постанови № 1090, а також щодо встановлення та виплати  матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за період 2016 року у повному обсязі.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (тут і надалі – Закон № 1697-VІІ, в редакції чинній на момент проходження служби позивача у в прокуратурі Південного регіону України), визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.
Відповідно абз. 4-6  до ч. 4 ст. 27 Закон № 1697-VІІ, військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до  Закону України  «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.
Посади військових прокурорів та відповідні їм військові звання включаються в переліки військових посад.
З наведеного слідує, що військовослужбовці військової прокуратури проходять військову службу відповідно до  Закону України  «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено, зокрема, правові та соціальні гарантії, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
Так, відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням військової служби та правовий статус військовослужбовця регулюються, зокрема, нормами  Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII  (далі - Закон № 2232-XII),  Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», від 20 грудня 1991 року № 2011- XII  (далі - Закон № 2011- XII).
Статтею 2 Закону № 2232-XII  передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаних із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призивом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб сержантського, старшинського і офіцерського складу.
  Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2011-XII,  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 8  ст. 81 Закону № 1697-VII,  грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.
Згідно з частиною другою  статті 81 Закону № 1697-VII  заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Згідно з ч. 4  ст. 83 Закону № 1697-VII,  на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені  Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірний період (з 13.01.2016 по 28.02.2018) надбавка за вислугу років, як складова грошового забезпечення для військовослужбовців була передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Так, п. 1 Постанови № 1294 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За змістом п. 6 постанови № 1294 виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу здійснюється в розмірах згідно з додатком 29 у відповідності до якого розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням при вислузі від 15 до 20 років 25 і більше років становить 30%.
Постанова № 1294 втратила чинність на підтаві постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до пункту 2 якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
За змістом пункту шостого постанови № 704 виплата надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16, відповідно до якого у розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, при вислузі від 15 до 20 становить 35%.
Відповідно до  п. 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» від 15.12.2015 № 1090 службовцям, іншим працівникам органів прокуратури (крім тих, що визначені у пунктах 3 і 4 цього Порядку) щомісячна надбавка за вислугу років обчислюється у відсотках посадового окладу залежно від періоду проходження служби (стажу роботи), до якого зараховується лише час роботи в органах прокуратури.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1153 від 27.12.2018, внесено зміни до Порядку № 1090, який  визначає механізм встановлення прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки.
Так, Порядок № 1090 доповнено пунктом 3-1, згідно з яким військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору у цій справі, є, зокрема,  виплата позивачу в повному обсязі виплати, як прокурору  військової прокуратури, всіх складових грошового забезпечення за період з 13 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, а саме: щомісячної надбавки за вислугу років, яка розраховувалась відповідачем виходячи лише із посадового окладу, як передбачено Постановою № 1090, а не з посадового окладу та окладу за військовим званням, як передбачено Постановою № 1294, яка втратила чинність з 1 березня 2018 року) та Постановою № 704.
Як зазначалося вище, ч. 8  ст. 81 Закону № 1697-VII  передбачено, що  грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом. 
Тобто, наведеною нормою визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури виплачується саме грошове забезпечення.
Разом з тим, відносини в контексті виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах врегульовані цим же  законом, а саме ч. 4 статті 27 та ч. 4 ст. 83 Закону № 1697-VII.
Тобто, положення ч. 8  ст. 81 Закону № 1697-VII  підлягають застосуванню у сукупності із ч. 4 ст.  27  та ч. 4 ст.  83  цього  Закону, які містять пряму відсилку до спеціального законодавства, яке регулює виплату військовослужбовцям грошового забезпечення  як складової гарантованого державою таким особам соціального захисту.
Отже, визначення ч. 8  ст. 81 Закону № 1697-VII  складу грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах на підставі цього  Закону, тобто із визначенням посадового окладу відповідно до прокурорсько-слідчої посади, не звільняло відповідача від обов`язку здійснювати виплату складових  грошового забезпечення, зокрема надбавки за вислугу років, відповідно до положень законодавчих актів про військову службу.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1153 «Про внесення змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1090 та визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців (підпункт 2 пункту 1). Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 27 листопада 2018 року, крім підпункту 2 пункту 1, який застосовується з 1 березня 2018 року.
Отже, Кабінетом Міністрів України постановою від 27 грудня 2018 року № 1153 розмежовано порядок нарахування надбавки за вислугу років військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах прокуратури та іншим прокурорам.
При цьому, військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 640/19556/18.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що нарахування та виплата надбавки за вислугу років позивачу, як військовослужбовцю, який проходить службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, повинна здійснюватися у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців. Отже, починаючи з 13 січня 2016 року обчислення надбавки за вислугу років за правилами Порядку № 1090 здійснювалося відповідачем протиправно.
Щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, відповідно до вимог ст. 10-1 ч. 1 Закон № 2011- XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям встановлюється розділом XXXIII Інструкції № 260 Правила виплати матеріальної допомоги.
Так, згідно з пунктом 33.1 розділу XXXIII Інструкції № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Отже, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством, встановлено чіткий порядок призначення та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки, розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, прямо пов`язаний з включенням до розміру грошового забезпечення спірного розміру надбавки за вислугу років, то такі матеріальні допомоги мали розраховуватися та виплачуватися за відповідний період часу служби позивача, з такого ж показника.
За встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо правомірності дій Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (Військової прокуратури Південного регіону України) щодо встановлення і виплати позивачу надбавки за вислугу років за період з 13.01.2016 по 28.02.2018 відповідно до постанови № 1090 та щодо встановлення та виплати матеріальних допомог на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань за період 2016 року у повному обсязі, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 380/9448/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш