ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року 
м. Київ
справа №320/4932/19
адміністративне провадження №К/9901/15794/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів - Рибачука А.І., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 14.04.2020 (колегія суддів: Оксененко О.М., Лічевецький І.О., Мельничук В.П.) у справі №320/4932/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:
- визнати протиправною відмову Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області в перерахунку йому пенсії;
- зобов`язати Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, починаючи з 25.04.2019 провести перерахунок та обчислення державної (основної) його пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року у відповідності до положення частини третьої ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/20ІІ (402/19, 1737/19).
Позов обґрунтовано тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), перебуває на обліку у Фастівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області, отримує пенсію по І групі інвалідності, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Як наслідок, він має право на перерахунок пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати з 25.04.2019 згідно частини третьої ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позовні вимоги  задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року  скасовано.
Прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову  відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач  подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), отримує пенсію по І групі інвалідності, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказує, що брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у формуваннях цивільної оборони в якості військовозобов"язаного, а не військовослужбовця. Позивач має статус інваліда війни, а тому вважає, що має право на перерахунок пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати з 25.04.2019 згідно частини третьої ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Ухвалою Верховного Суду від 06.07.2020  відкрито касаційне провадження, оскільки в касаційній сказі наведені  підстави, що  стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Зокрема, слід з"ясувати, чи пов`язується виникнення права на обчислення пенсії по інвалідності, яке реалізується на підставі частини третьої статті  59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з наявністю у особи статусу військовослужбовця, зважаючи на висновки, викладені в рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.  
У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню  з таких підстав.
Судами встановлено, що   ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення  серія НОМЕР_1 (категорія 1).
Наказами від 01.11.1986 №107-К, від 08.12.1986 №124-К, від 05.01.1987 №3-К виданими Київським обласним управлінням комунального господарства СПО теплових мереж «Київтеплокомуненерго» відряджено, зокрема, ОСОБА_1 в м. Чорнобиль у період з 11.11.1986 по 24.11.1986, з 08.12.1986 по 22.12.1986, з 05.01.1987 по 19.01.1987 на вахту.
Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК до довідки серії КИО №0404399 від 05.11.2013 позивачу з 05.11.2013 встановлено довічно І групу інвалідності, причиною інвалідності вказано професійне захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
У відповідності до експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб і інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 25.10.2005 №375, встановлено, що захворювання пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.
Також позивач має статус інваліда війни першої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 19.07.2012 Фастівським управлінням праці та соціального захисту населення, що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.
11.05.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії відповідно до частини третьої ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».
Листом від 25.05.2019 № 96/С-01 органом Пенсійного фонду повідомлено про те, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних випробувань у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набувають право на обчислення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» та пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після внесення відповідних змін до зазначених нормативно-правових актів.
Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, будучи військовослужбовцем, відтак до нього застосовуються положення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що з урахуванням висновків зазначеного вище рішення Конституційного Суду України, незмінною залишилась умова щодо наявності у особи статусу військовослужбовця, на яких розповсюджуються приписи  ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте матеріали справи не містять належних доказів щодо призову позивача, як військовозобов`язаного на військові збори, або проходження ним військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.  Позивач був направлений у відрядження роботодавцем на роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як цивільна особа - майстер РТС-1 МПТС «Фастівтепломережа», що підтверджується довідкою МПТС «Фастівтепломережа», а тому останній не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства.
Колегія суддів, дослідивши  спірні правовідносини, зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 01 жовтня 2017 року) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
З 01 жовтня 2017 року редакція вказаної норми змінена Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, та застосовується із вказаного часу у такій редакції: «особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
Проте, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає   Конституції України    (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях    частини третьої  статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Також вказаним рішенням встановлено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях    частини третьої   статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, з   резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року випливає, що визнано таким, що не відповідає    Конституції України   (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої   статті 59 Закону, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення. 
Відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» з 26 квітня 2019 року. 
Вказаний висновок зазначено в рішенні Верховного Суду  у зразковій справі №   520/1972/19. Разом з тим,  колегія суддів звертає увагу на рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04.2019, що поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
У вказаному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною третьою статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.
Отже, військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що для виникнення права на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою незмінною залишилась умова щодо наявності у особи статусу військовослужбовця, на яких і розповсюджується норма ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».        
При цьому, статтею 10 Закону № 796-XII врегульовано, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Примітка до вказаної статті закріплює, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Отже, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 , брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки був відряджений як майстер РТС-5 на вахту у період з 11.11.1986 по 24.11.1986, з 08.12.1986 по 22.12.1986, з 05.01.1987 по 19.01.1987, що підтверджується Наказами Київського обласного управління комунального господарства СПО теплових мереж «Київтеплокомуненерго» від 01.11.1986 №107-К, від 08.12.1986 №124-К, від 05.01.1987 №3-К та довідками  Комунального підприємства Київської міської ради «Київська регіональна комунальна компанія» №116 від 23.05.2012.
Однак незмінною умовою для отримання пенсії в розмірі, встановленому ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ є наявність у особи статусу військовослужбовця при виконанні робіт, що пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів щодо призову ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного на військові збори, або проходження ним військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач був направлений у відрядження роботодавцем на роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як цивільна особа - майстер РТС-1 МПТС «Фастівтепломережа», що підтверджується довідкою МПТС «Фастівтепломережа», а тому останній не може бути віднесений до категорії військовослужбовців відповідно до зазначених вище положень законодавства.
Військовий квиток містить лише інформацію про проходження ОСОБА_1 військової служби лише у період з 17 листопада 1971 року до 29 листопада 1972 року.
Інших доказів щодо проходження позивачем військової служби або призову на військові збори під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС матеріали справи не містять.
Позивач вважає, що він має такий статус, оскільки є військовозобов`язаною особою, прирівняною до статусу військовослужбовця, який брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки йому видано посвідчення інваліда війни.
Водночас,  статус інваліда війни був наданий йому на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ.
Вказана норма права передбачає, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
З аналізу приписів частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вбачається, що цей Закон не містить вимог, які визначають порядок та форму залучення осіб до складу формувань Цивільної оборони.
Водночас, відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради міністрів СРСР від 18.03.1976 року № 201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 року № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 року № 92 (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік, цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства.
Також, формування Цивільної оборони СРСР передбачало як воєнізовану так і невоєнізовану форму.
Як встановлено судами, позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Київського обласного управління комунального господарства СПО теплових мереж «Київтеплокомуненерго» від МПТС «Фастівтепломережа».
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що в цьому випадку  відсутні підстави для перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому позов задоволенню не підлягає.
Відтак з метою формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд  вважає за необхідне сформувати такий правовий висновок. Право на обчислення пенсії по інвалідності, яке реалізується на підставі частини третьої статті  59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, пов`язується із наявністю у особи станом на момент ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС статусу військовослужбовця, з врахуванням висновків, викладених в рішенні Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019.
Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду 14.04.2020 залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                          А.І. Рибачук 

                                                                                                    Т.Г. Стрелець