ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 р.	Справа № 520/17134/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 (суддя Сліденко А.В.; м. Харків) по справі № 520/17134/2020
за позовом ОСОБА_1                      
до Головного управління ДПС у Харківській області                                                                
про скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд скасувати в повному обсязі вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.11.2019 № Ф-2328-23, складену ГУДПС у Харківській області ГУ ДПС України в Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 520/17134/2020 позов - задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 14.11.2019р. № Ф-2328-23 в частині 26.539,26грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять дев`ять грн.)26 коп.
Позов у решті вимог - залишено без задоволення.
29.01.2021 позивач та його представник адвокат Боженко Г.В. звернулись до Харківського окружного адміністративного суду із заявою з питання винесення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просили стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі: 6.000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 840,80 грн. судового збору - пропорційно до обсягу задоволених вимог позову.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 по справі № 520/17134/2020 заяву про розподіл судових витрат - задоволено частково.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; ідентифікаційний код 43143704) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження – АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. у якості компенсації видатків на професійну правничу допомогу.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; ідентифікаційний код 43143704) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження – АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 805 (вісімсот п`ять) грн. 50 коп.
Решту судових витрат покладено на позивача.
Не погодившись із вказаним додатковим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильність та неповноту дослідження доказів у справі судом першої інстанції, порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 по справі № 52000/17134/2020 в частині стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 500,00 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 5748,00 грн..
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що в даній справі клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не подавалось, а суд не в праві на свій розсуд зменшувати обґрунтовані фактичні витрати на правову допомогу без наявних заперечень учасника справи та без належного доведення обґрунтованості їх розміру. Вказує, що вартість правових послуг в даній справі є співмірною у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Зазначає, що суду надано всі необхідні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, однак, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, чим порушено положення ст. 134 та ст. 139 КАС України.
Представник відповідача, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 замінено відповідача по справі № 520/17134/2020 з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 43143704) на Головне управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги додаткове рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у даному конкретному випадку справедливим і співмірним відшкодуванням витрат заявника на професійну правничу допомогу буде сума у розмірі 500,00грн..
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в частині прийняття судом першої інстанції додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України). 
Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт. 
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).
Згідно з ч.6 ст.135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України). 
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат позивачем надано до матеріалів справи договір про надання адвокатом правової допомоги від 12.10.2020, додаток № 1 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 12.10.2020, акт приймання-передачі правової допомоги до договору про надання адвокатом правової допомоги від 12.10.2020, товарний чек № 1-11/20 від 12.11.2020 про сплату послуг на отримання правничої допомоги на загальну суму 3000,00 грн.., ордер на надання правничої допомоги.
Відповідно до п.1 договору про надання адвокатом правової допомоги від 12.10.2020, клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту наступну правову допомогу: консультування, складання і підписання процесуальних та інших документів, захист і представництво клієнта в цивільних, адміністративних та кримінальних провадженнях, а саме підготовка документів, збирання доказів, складення позовних заяв у справах, пов`язаних з нарахуванням та сплатою податків і зборів, єдиного внеску, а також складення інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом даних справ, представництво інтересів клієнта в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції, у виконавчому провадженні, в правоохоронних органах, органах досудового розслідування, органах прокуратури, органах державної виконавчої служби та у приватних виконавців, установах банків, податкових органах, пенсійних органах, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, в усіх державних, недержавних установах, організаціях та підприємствах незалежно від підпорядкування, форм власності та галузевої приналежності.
Відповідно до п. 3 вказаного договору, умови оплати гонорару адвоката, припинення або розірвання договору викладені в додатку № 1 до договору, що є конфіденційним.
Згідно з пунктами 1 та 2 додатку №1 до вказаного договору, гонорар адвоката сплачується в наступному порядку - 3000,00 грн. авансом протягом одного місяця з дня підписання договору та остаточна сума визначається в акті приймання-передачі послуг. Вартість гонорару визначається з наступних розцінок: консультування - 500,00 грн.; складання процесуальних документів - адвокатських запитів - 500,00 грн. за сторінку; участь у судовому засіданні - 500 грн. за один раз.
Колегія суддів вказує, що у відповідності до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, а частиною 5 статті 134 КАС України на суд покладено обов`язок надавати оцінку співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. 
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У наданому адвокатом акті приймання-передачі правової допомоги, датованому 29.01.2020 (зазначення дати суд вважає технічною помилкою, яка сама по собі не впливає на встановлення змісту спірних правовідносин), зазначено, що адвокатом надано наступні послуги: консультування - 500 грн.; складення адвокатського запиту - 500,00 грн.; складення позовної заяви - 7 сторінок по 500,00 грн. (загалом - 3500,00 грн.); складення клопотання про прийняття додаткових доказів - 500,00 грн.; складення відповіді на відзив - 3 сторінки по 500,00 грн. (загалом - 1000,00 грн.) Всього - 6000,00 грн..
Беручи до уваги, що дана справа є справою невеликої складності, враховуючи, що обсяг обставин, які є предметом доказування по даній справі, та доказів, якими підтверджуються ці обставини, не є надто значним, колегія суддів вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. є завищеною та неспівмірною із складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг.
Разом з тим, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також те, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, колегія суддів вважає, що, з урахуванням принципу співмірності, на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. та вважає помилковим і належним чином не обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу у вищезазначеному розмірі є надмірною, а тому підлягає зменшенню до 500 грн..
Колегія суддів зауважує, що наявність технічної описки у розрахунках не може свідчити про відсутність факту виконання умов договору.
При цьому, судова колегія не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах даної справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).
З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року по справі № 520/17134/2020 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини додаткового рішення наступним чином: "Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; ідентифікаційний код 43143704) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. у якості компенсації видатків на професійну правничу допомогу.".
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316/317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1    задовольнити частково.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року по справі № 520/17134/2020 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини додаткового рішення наступним чином:
"Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46; ідентифікаційний код 43143704) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. у якості компенсації видатків на професійну правничу допомогу.".
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	Я.В. П`янова    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  07.06.2021 року