ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2021                     м. Дніпро         Справа №  908/802/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,                
секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 (суддя Смірнов О.Г.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позову у справі №908/802/21
за позовом:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
про витребування частки у статутному капіталі товариства, 
                                                        В С Т А Н О В И В:                
1. Зміст і мотиви оскаржуваного рішення у справі.
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення позову б/н від 25.03.2021 в порядку ст.ст. 136-139 ГПК України, в якій просив:
- накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» у poзмірі 52%, що становить 891709, 52 грн. від загальної суми статутного капіталу, якою володіє учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» ОСОБА_2 ;
- заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», у тому числі, але        не виключно, такі дії: 
          державну реєстрацію змін до установчих документів;
          державну реєстрацію припинення Товариства;
          державну реєстрацію змін органів управління;
          державну реєстрацію змін місцезнаходження Товариства;
          державну реєстрацію змін особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені Товариства, а також керівника Товариства;
          державну реєстрацію змін розміру статутного капіталу Товариства;
державну реєстрацію змін засновників (учасників) Товариства, у тому числі включення        або виключення засновників (учасників) Товариства;
державну реєстрацію змін відомостей про кінцевого (бенефіціарного) власника Товариства;
внесення будь-яких змін до відомостей про Товариство, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Заява про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтована таким:        
- 21.07.2017 між ОСОБА_1 , як продавцем, та ОСОБА_3 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» (далі – договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець передав у власність покупцеві частку у статутному капіталі Товариства, яка складає 52%, що становить 891 709, 52 грн. від загальної суми статутного капіталу Товариства, а покупець приймає вказану частку статутного капіталу Товариства та зобов`язується оплатити згідно умов договору.
- У зв`язку із укладенням договору були проведені загальні збори учасників Товариства, відповідно до рішення яких, оформленого протоколом        № 07/17 від 21.07.2017, було здійснено розподіл часток учасників у статутному капіталі Товариства та затверджена нова редакція статуту Товариства, а також вирішено питання щодо державної реєстрації вказаних змін, які були проведені приватним нотаріусом Бородіною О.В. 24.07.2017. 
Оскільки станом на 03.09.2017 ОСОБА_3 не здійснив оплату частки, ОСОБА_1 розірвав договір на підставі п. 5.2. договору, який передбачає, що у випадку невиконання покупцем умов договору щодо оплати вартості частки продавця у строки, визначені п. 3.2. договору (до 03.09.2017), цей договір вважається розірваним, а права на частку повертаються до продавця –          ОСОБА_1 за його вимогою відповідно до договору.
Центральним апеляційним господарським судом у справі № 910/23355/17 було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників щодо виключення ОСОБА_1 зi складу учасників Товариства та поновлено його в корпоративних правах, а реєстраційна дія, якою були внесені відповідні зміни щодо Товариства, була скасована. Таким чином, саме ОСОБА_1 є належним власником майнових прав щодо частки. Проте, ОСОБА_1 на даний момент не має можливості фактично повернути частку, оскільки вона незаконно перейшла до ОСОБА_2 , який фактично володіє нею. Тому ОСОБА_1 не може самостійно внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і застосувати механізм захисту порушених прав, визначений судом у справі № 910/23355/17, а саме: відновлення корпоративних прав та фактичне повернення частки.
ОСОБА_2 набув право власності на частку вже після розірвання ОСОБА_1 договору (факт розірвання встановлений Центральним апеляційним господарським судом та підтверджений Верховним Судом). А, отже, ОСОБА_3 не мав повноважень розпоряджатись часткою, яка фактично з моменту розірвання договору належала ОСОБА_1 .
Таким чином, укладення договорів купівлі-продажу щодо частки є незаконними. Більше того, протягом трьох днів відбулось декілька змін у складі учасників Товариства: 11.12.2017 ОСОБА_3 уступив корпоративні права ОСОБА_4 ; 13.12.2017 відбулась наступна зміна складу засновників – ОСОБА_4 уступив корпоративні права ОСОБА_2 .
Такі дії свідчать про незаконність переходу прав щодо частки               ОСОБА_2 та намагання ускладнити процес повернення ОСОБА_1 частки, що порушило його законні права. 
Відтак, заявник вважає, що його права можуть бути захищені шляхом подачі позову до ОСОБА_2 про витребування з володіння останнього частки у статутному капіталі Товариства. При цьому зазначає, що ОСОБА_2 може здійснити дії, які ускладнять або унеможливлять витребування частки, у тому числі, але не виключно, відчуження частки третім особам, зміна розміру статутного капіталу Товариства, припинення чи реорганізація Товариства, внесення будь-яких інших змін щодо інформації про Товариство та проведення державної реєстрації таких змін в Єдиному державному peєcтpi юридичних oсіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Таким чином, враховуючи той факт, що Центральним апеляційним господарським судом у справі № 910/23355/17 було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників щодо виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства та поновлено його в корпоративних правах, виникає законна необхідність захистити його права і забезпечити можливість виконати рішення                щодо витребування частки у випадку задоволення позову.
У зв`язку з цим вважає, що заходи забезпечення є обґрунтованими та такими, що підлягають        застосуванню, оскільки icнує зв`язок між зазначеними заходами забезпечення позову i предметом спору; заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ОСОБА_1 вимогами, на забезпечення яких позивач просить їx вжити; невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в paзі задоволення позову, істотно ускладнить ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 є єдиним учасником Товариства, а тому може вчинити дії, які ускладнять витребування ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову б/н від 25.03.2021 у справі № 908/802/21 відмовлено. 
Ухвала мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, достатніх для забезпечення позову, зокрема, доказів вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на ускладнення виконання рішення суду, у той час, як саме лише посилання позивача на потенційну загрозу в ускладненні відновлення його порушених прав та ускладнення виконання рішення суду не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
З наданої до заяви копії постанови        Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2018 вбачається, що ОСОБА_2 було залучено до участі у справі № 910/23355/17 в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Тобто,                останній був учасником вказаної справи. Однак, доказів того, що ОСОБА_2 з 13.12.2017 вчиняв будь-які дії щодо відповідної частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», відчуження, переоформлення тощо, до заяви не надано. Посилання заявника на можливість вчинення ОСОБА_2 дій щодо відповідної частки є лише його оціночними судженнями, побоюваннями та не підтверджується належними засобами доказування, відтак, не можуть бути прийняті судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду в разі звернення заявника із позовом та його задоволення.
2. Короткий і узагальнений зміст апеляційної скарги.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у справі № 908/802/21 та ухвалити нове рішення, яким здійснити забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» у poзмірі 52%, що становить 891709, 52 грн. від загальної суми статутного капіталу, якою володіє учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» ОСОБА_2 ;
- заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», у тому числі, але        не виключно, такі дії: 
          - державну реєстрацію змін до установчих документів;
          - державну реєстрацію припинення Товариства;
          - державну реєстрацію змін органів управління;
          - державну реєстрацію змін місцезнаходження Товариства;
          - державну реєстрацію змін особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені Товариства, а також керівника Товариства;
          - державну реєстрацію змін розміру статутного капіталу Товариства;
- державну реєстрацію змін засновників (учасників) Товариства, у тому числі включення        або виключення засновників (учасників) Товариства;
- державну реєстрацію змін відомостей про кінцевого (бенефіціарного) власника Товариства;
- внесення будь-яких змін до відомостей про Товариство, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Апеляційна скарга обґрунтована таким: 
Заявник ОСОБА_1 має намір звернутись до ОСОБА_2 з позовом про витребування з володіння останнього частки у статутному капіталі ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» у розмірі 52%, що становить 891        709,52 грн. від загальної суми статутного капіталу (далі - Частка) на користь ОСОБА_1 .
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, господарський суд не врахував обставини, зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Так, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2018 у справі №910/23355/17 визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ "Телекомунікаційно-інформаційні системи", оформленого протоколом           № 07/17 від 21.07.2017, в частині виходу ОСОБА_1 зі складу учасників та виключення його зі складу бенефіціарних власників Товариства, розподілу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекомунікаційно-інформаційні системи" та внесення відповідних змін про це до Статуту Товариства. Визнано недійсними зміни, внесені до статей 1.2, 9 Статуту ТОВ "Телекомунікаційно-інформаційні системи", державна реєстрація яких проведена 24.07.2017, щодо частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства.
Отже, Центральним апеляційним господарським судом у справі №910/23355/17 визнано недійсним рішення загальних зборів учасників щодо виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства та поновлено його в корпоративних правах, а реєстраційна дія, якою були внесені відповідні зміни щодо Товариства – скасована. Отже, саме ОСОБА_1 є належним власником майнових прав щодо частки.
Але ОСОБА_1 не має можливості фактично повернути частку, оскільки частка незаконно перейшла до ОСОБА_2 , який є єдиним учасником Товариства та власником 100% частки. Тому заявник вважає, що за існуючих обставин ОСОБА_2 може здійснити дії, які ускладнять або унеможливлять витребування частки, зокрема, шляхом відчуження частки третім особам, змін розміру статутного капіталу Товариства, припинення чи реорганізації Товариства, внесення будь-яких інших змін щодо інформації про Товариство та проведення державної реєстрації таких дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З моменту розірвання договору купівлі-продажу частки та виникнення у зв`язку з цим права у заявника на повернення частки було вчинено ряд реєстраційних дій щодо відступлення частки (зміни власників частки), зміни директора, зміни місцезнаходження Товариства.
Судом першої інстанції було застосовано норми права без урахування висновків:
1) Верховного Суду у справі №904/8901/17, а саме: п. 4.2.2 постанови «забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом майнових інтересів юридичної особи, або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову». Абз. 5 п. 4.2.4: «..висновок апеляційного господарського суду є помилковим, зважаючи на те, що конкретно у цій справі надання позивачем доказів того, що ТОВ "Торговий Дім "Золотий Урожай Рітейл" вчиняє та/або вчинило дії щодо відчуження майна, яке є предметом застави, не відповідатиме суті та виду вжитого заходу забезпечення позову, адже такі докази скаржник зможе отримати лише з відкритих джерел таких як, наприклад, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та лише за фактом зміни власника корпоративних прав заставодавця. Зазначене фактично нівелює функцію правового інституту забезпечення позову як засобу, що спрямований на запобігання можливого порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, вжиття, яких у подальшому гарантуватиме виконання судових актів». Таким чином, у випадку накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства достатньо встановити зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, взявши до уваги те, що невжиття заходів до забезпечення позовних вимог може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. 
Тобто, така категорія спорів не передбачає надання додаткових доказів, які можуть свідчити про дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не задля розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання); 
2) Верховного Суду у постанові від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19 щодо позбавлення заявника можливості ефективно захистити свої права в межах одного провадження, без нових звернень до суду, у випадку вчинення державним реєстратором нових реєстраційних дій щодо Товариства на підставі рішень, прийнятих за відсутності заявника.
Існують належні правові підстави для забезпечення позову (постанова ВС від 26.11.2020 у справі №911/949/20), оскільки спір, який виник між           ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є майновим спором про витребування майна (частки), тому забезпечення позову має відбуватись саме шляхом накладення арешту на таке майно (частку). Водночас, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову. Тому з метою уникнення вчинення єдиним учасником товариства – ОСОБА_2 дій, пов`язаних з внесенням змін до ЄДР, що унеможливить повернення частки ОСОБА_1 , позов підлягає забезпеченню шляхом накладення арешту на майно (частку) та заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії, визначені в заяві про забезпечення позову.
З огляду на вищенаведені аргументи апеляційної скарги, враховуючи, що відмова у вжитті заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на майно і заборони вчинення дій призводить до порушення прав та інтересів заявника, скаржник вважає ухвалу господарського суду від 29.03.2021 незаконною та необґрунтованою.
3. Узагальнені доводи та заперечення      інших учасників справи.
Відповідач не скористався своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у справі №908/802/21        та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.06.2021.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2021 заяву представника ОСОБА_1 – Хитрук Н.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
09.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Судове засідання 09.06.2021 проведено без відеоконференції.
Відповідач не скористався своїм правом бути присутнім у судовому засіданні, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у справі №908/802/21      слід скасувати з прийняттям нового рішення з таких підстав.
      5. Встановлені та неоспорені обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 (далі-заявник) звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення позову б/н від 25.03.2021 в порядку ст. 136-139 ГПК України, в якій просив:
1.      накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» у poзмірі 52%, що становить 891709, 52 грн. від загальної суми статутного капіталу, якою володіє учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» ОСОБА_2 ;
2.        заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», у тому числі, але        не виключно, такі дії:
- державну реєстрацію змін до установчих документів;
- державну реєстрацію припинення Товариства;
- державну реєстрацію змін органів управління;
- державну реєстрацію змін місцезнаходження Товариства;
- державну реєстрацію змін особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені Товариства, а також керівника Товариства;
- державну реєстрацію змін розміру статутного капіталу Товариства;
- державну реєстрацію змін засновників (учасників) Товариства, у тому числі включення                або виключення засновників (учасників) Товариства;
- державну реєстрацію змін відомостей про кінцевого (бенефіціарного) власника Товариства;
- внесення будь-яких змін до відомостей про Товариство, які маються в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.                
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказав, що 21.07.2017 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», відповідно до п. 1.1. якого продавець передав у власність покупцеві частку у статутному капіталі Товариства, яка складає 52%, що становить 891 709, 52 грн. від загальної суми статутного капіталу Товариства, а покупець приймає вказану частку статутного капіталу Товариства та зобов`язується оплатити згідно умов договору.
У зв`язку із укладенням договору були проведені загальні збори учасників Товариства, відповідно до рішення, оформленого протоколом № 07/17 від 21.07.2017, здійснено розподіл часток учасників у статутному капіталі Товариства та затверджена нова редакція статуту Товариства, а також вирішено питання щодо державної реєстрації вказаних змін, які були проведені приватним нотаріусом Бородіною О.В. 24.07.2017.
Оскільки станом на 03.09.2017 ОСОБА_3 не здійснив оплату частки, ОСОБА_1 розірвав договір на підставі п. 5.2. договору, який передбачає, що у випадку невиконання покупцем умов договору щодо оплати вартості частки продавця у строки, визначені п. 3.2. договору (до 03.09.2017), цей договір вважається розірваним, а права на частку повертаються до продавця -            ОСОБА_1 за його вимогою відповідно до договору.
Центральним апеляційним господарським судом у справі № 910/23355/17 було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників щодо виключення ОСОБА_1 зi складу учасників Товариства та поновлено його в корпоративних правах, а реєстраційна дія, якою були внесені відповідні зміни щодо Товариства, була скасована. Таким чином, саме ОСОБА_1 є належним власником майнових прав щодо частки. Проте, ОСОБА_1 на даний момент не має можливості фактично повернути частку, оскільки вона незаконно перейшла до ОСОБА_2 , який фактично володіє нею. 
Тому ОСОБА_1 не може самостійно внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і застосувати механізм захисту порушених прав, визначений судом у справі № 910/23355/17, а саме: відновлення корпоративних прав та фактичне повернення частки.
ОСОБА_2 набув право власності на частку вже після розірвання ОСОБА_1 договору (факт розірвання встановлений Центральним апеляційним господарським судом та підтверджений Верховним Судом). А, отже, ОСОБА_3 не мав повноважень розпоряджатись часткою, яка фактично з моменту розірвання договору належала ОСОБА_1 . Таким чином, укладення договорів купівлі-продажу щодо частки є незаконними. Більш того, протягом трьох днів відбулось декілька змін у складі учасників Товариства: 11.12.2017 ОСОБА_3 уступив корпоративні права ОСОБА_4 ; 13.12.2017          ОСОБА_4 уступив корпоративні права ОСОБА_2 . Такі дії свідчать про незаконність переходу прав щодо частки ОСОБА_2 та намагання ускладнити процес повернення ОСОБА_1 частки, що порушило його законні права. Відтак, права ОСОБА_1 можуть бути захищені шляхом подачі позову до ОСОБА_2 про витребування з володіння частки у статутному капіталі Товариства. При цьому, ОСОБА_2 може здійснити дії, які ускладнять або унеможливлять витребування частки, у тому числі, але не виключно, відчуження частки третім особам, зміна розміру статутного капіталу Товариства, припинення чи реорганізація Товариства, внесення будь-яких інших змін щодо інформації про Товариство та проведення державної реєстрації таких змін в Єдиному державному peєcтpi юридичних oсіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, враховуючи той факт, що Центральним апеляційним господарським судом у справі № 910/23355/17 було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників щодо виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства та поновлено його в корпоративних правах, виникає законна необхідність захистити його права та забезпечити можливість виконати рішення                щодо витребування частки у випадку задоволення позову.
Отже, заходи забезпечення є обґрунтованими та такими, що підлягають        застосуванню, оскільки icнує зв`язок між зазначеними заходами забезпечення позову i предметом спору; заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ОСОБА_1 вимогами, на забезпечення яких позивач просить їx вжити; невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду в paзі задоволення позову, істотно ускладнить ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 є єдиним учасником Товариства, а тому може вчинити дії, які ускладнять витребування ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства.
          6. Доводи, за якими апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод        "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до        ст. 136 Господарського процесуального кодексу України        господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених        статтею 137 цього Кодексу        заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За приписами        ст. 137 Господарського процесуального кодексу України        позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Відповідно до пункту 1 частини 2        постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до ч. 1        ст. 86 ГПК України        суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.        Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та наявність порушених кримінальних проваджень щодо відповідача не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі статями        73,        74 Господарського процесуального кодексу України        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 21.07.2017 між заявником ОСОБА_1 та покупцем – ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи», а також Загальними зборами учасників Товариства прийнято рішення, затверджене протоколом від 21.07.2017, про вихід ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства, затвердження розподілу часток Товариства, відповідно до якого ОСОБА_3 набув право власності на 100% частки Товариства, укладено новий контракт з директором Товариства – ОСОБА_1 . 
У зв`язку з невиконанням покупцем умов оплати частки за договором купівлі-продажу від 21.07.2017, ОСОБА_1 звернувся 15.01.2018 до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів в частині виключення ОСОБА_1 зі складу учасників Товариства та скасування реєстраційних змін.
У постанові від 11.12.2018 у справі №910/23355/17 Центральний апеляційний господарський суд врахував, що після набуття у власність 100% частки у статутному капіталі Товариства ОСОБА_3 здійснив відчуження 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» за договором купівлі-продажу від 08.12.2017 на користь               ОСОБА_4 , надалі, ОСОБА_4 здійснив відчуження 100% частки за договором купівлі-продажу від 11.12.2017 на користь ОСОБА_2 . Відповідні зміни зареєстровані у встановленому законом порядку. 
Як вбачається із наявної в матеріалах справи інформації з ЄДР (а.с. 21-25), протягом періоду 24.07.2017 – 30.05.2018, загальними зборами засновників ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» приймались рішення про зміну складу засновників юридичної особи; про зміну відомостей про засновників; про зміну місцезнаходження товариства; про зміну інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою; про зміну керівника. 
Враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" стосовно обов`язку господарського суду здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх обґрунтувань та недоведеність належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», у т.ч. вчиняти відповідні зазначені заявником дії - може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він вважає за необхідне звернутись до суду. 
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених        ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Натомість, у випадку вчинення ОСОБА_2 дій щодо відчуження частки на користь інших учасників або прийняття ним, як єдиним учасником ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» рішення щодо зміни місцезнаходження Товариства, застави корпоративних прав тощо, то такі докази скаржник зможе отримати лише з відкритих джерел таких як, наприклад, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і лише за фактом зміни власника корпоративних прав заставодавця. Зазначене фактично нівелює функцію правового інституту забезпечення позову як засобу, що спрямований на запобігання можливого порушення майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, вжиття яких у подальшому гарантуватиме виконання судових актів (правовий висновок міститься в постанові КГС ВС від 21.01.2019 №904/8901/17). 
На думку колегії суддів, встановлені обставини справи свідчать про достатність доказів для застосування заходів до забезпечення позову. Також,  застосування заходів забезпечення ніяким чином не впливає на ведення господарської діяльності Товариства, а лише обмежують право засновника Товариства заставляти, продавати, уступати майно (частку) Товариства, на яку накладається арешт.
Таким чином, заходи до забезпечення позову співвідносяться з предметом спору у справі, є співрозмірними та адекватними вимогам заявника з метою забезпечення виконання рішення суду у випадку задоволення позову про витребування майна (частки) із чужого володіння.
7. Мотиви прийняття або відхилення аргументів апеляційної скарги.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з підстав, зазначених у пункті 6 цієї постанови, а також з огляду на таке.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Достатньо обґрунтованим для        забезпечення позову        є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду        забезпечення позову.        
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі                          № 381/4019/18.
Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову, з яким              ОСОБА_1 має намір звернутись до відповідача у справі, є матеріально-правова вимога ОСОБА_1 про витребування майна (частки) з чужого незаконного володіння, оскільки ОСОБА_2 є єдиним учасником Товариства, який володіє часткою 100% у статутному капіталі Товариства, заява позивача про забезпечення позову про накладення арешту на частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 52%, що становить 891        709,52 грн. від загальної суми статутного капіталу, якою володіє учасник ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» ОСОБА_2 , тобто в межах вартості частки, а також заборона вчинення реєстраційних дій щодо ТОВ «Телекомунікаційно-інформаційні системи» є обґрунтованим та належним засобом захисту права позивача на виконання судового рішення і водночас не порушує права відповідача.
8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду.
Внаслідок відмови судом у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви порушено право на ефективний захист прав та інтересів скаржника.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної       скарги.
Відповідно до ч. 1      ст. 269 ГПК України      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги. Натомість, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, місцевий господарський суд припустився неправильного висновку про відсутність достатніх обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він вважає за необхідне звернутись до суду.
Відповідно до ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
З огляду на встановлені апеляційним господарським судом обставини під час здійснення перегляду справи, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у справі № 908/802/21 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст.  269,  270,  275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021 у справі №908/802/21 -        задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.03.2021     у справі №908/802/21- скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви – задовольнити. 
Накласти арешт на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 45-Б, код ЄДРПОУ 36470860) у poзмірі 52% (п`ятдесят два відсотки), що становить 891709,52 грн. (вісімсот дев`яносто одна тисяча сімсот дев`ять гривень 52 коп.) від загальної суми статутного капіталу, якою володіє учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи» Малієєв Марат Михайлович.
Заборонити державним реєстраторам, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти/здійснювати/проводити будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомунікаційно-інформаційні системи», у тому числі, але не виключно, такі дії:
державну реєстрацію змін до установчих документів;
державну реєстрацію припинення Товариства;
державну реєстрацію змін органів управління;
державну реєстрацію змін місцезнаходження Товариства;
державну реєстрацію змін особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені Товариства, а також керівника Товариства;
державну реєстрацію змін розміру статутного капіталу Товариства;
державну реєстрацію змін засновників (учасників) Товариства, у тому числі включення або виключення засновників (учасників) Товариства;
державну реєстрацію змін відомостей про кінцевого (бенефіціарного) власника Товариства;
внесення будь-яких змін до відомостей про Товариство, які маються в Єдиному державному pеєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Постанова є виконавчим документом в частині вжиття заходів забезпечення позову та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина 1 статті 144 Господарського процесуального кодексу України).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Постанова є виконавчим документом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання у строк до 09.06.2024.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Повний текст постанови складено 10.06.2021

Головуючий суддя                                                                  Л.М. Білецька  
Суддя                                                                                        Т.А. Верхогляд
Суддя                                                                                         Ю.Б. Парусніков