КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
    Справа № 757/7498/15-ц                                      Головуючий у 1 інстанції: Батрин О.В.
Провадження № 22-ц/824/8085/2021                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 травня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Панчохи Олександра Степановича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року про задоволення заяви Національного банку України про визнання таким, що не підлягає виконанню, виданого 28 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі,-
 
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2020 року Національний банк України звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виданого 28 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі.
Зазначив, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30 березня 2016 року у справі № 757/7498/15-ц позов ОСОБА_1 до Національного банку України задоволено, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 23.05.2017 у справі № 757/7498/15-ц стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.02.2015 до 30.03.2016 в сумі 796 151,65 грн. 28 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист № 757/7498/15-ц, на підставі якого державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Л.О. 10.08.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62763919 про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України. Постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла до Національного банку України 07.09.2020. Проте, наказом Національного банку України від 10.06.2016 № 2554-к ОСОБА_1 був поновлений на роботі, про що йому повідомлено листом Національного банку України від 14.06.2016 № 17-0007/50462. На підставі наказу від 07.06.2017 № 2003-к ОСОБА_1 виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Обов`язок Національного банку України з поновлення ОСОБА_1 на роботі на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 30.03.2016 у справі 757/7498/15-ц відсутній у зв`язку з добровільним виконанням зазначеного рішення. Це є підставою для визнання виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на посаді таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року заяву Національного банку України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Національного банку України про визнання таким, що не підлягає виконанню, виданого 28 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва виконавчого листа № 757/7498/15-ц в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України. Посилається на порушення норм процесуального права. Суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 і його представника, хоча представник ОСОБА_1 завчасно подав заяву про відкладення розгляду справи. Цим суд позбавив ОСОБА_1 і його представника можливості дати пояснення по суті поданої Національним банком України заяви і подати свої заперечення. Зазначає, що 28 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва було видано дублікат виконавчого листа № 757/7498/15-ц, яким було передбачено як поновлення ОСОБА_1 на роботі, так і стягнення з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору. Відтак, вимоги  заяви боржника стосувалися виконання не всього рішення, а лише певної частини. Задовольняючи заяву Національного банку України, суд виходив з того, що ОСОБА_1 поновлений на роботі згідно  наказу Національного банку України від 10.06.2016 № 2554-к, про що повідомлявся листом Національного банку України від 14.06.2016 № 17-0007/50462. Проте суд не встановив чи був ОСОБА_1 ознайомлений з наказом про поновлення на роботі та записом у трудовій книжці, чи був йому фактично забезпечено доступ до робочого місця  і можливість виконання своїх трудових обов`язків.  ОСОБА_1 був ознайомлений із наказом Національного банку України від 10.06.2016 № 2554-к лише 20 січня 2021 року при поверненні представниками  Національного банку України його особистих речей, які незаконно утримувалися з 2014 року. Тоді ж листом ОСОБА_1   був повідомлений про наступне вивільнення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник  підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити.
Представник Національного банку України заперечує наявність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
 Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національного банку України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено .  Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове про задоволення позову ОСОБА_1 . Визнано незаконним наказ Національного банку України від 04 лютого 2015 року № 634-к. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України. Стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 лютого 2015 року до 30 березня 2016 року у розмірі 367307,44 грн. з відрахуванням обов`язкових виплат та платежів. Стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 273,50 грн. Стягнуто з Національного банку України в дохід держави судовий збір у розмірі 3 399,57 грн.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в частині стягнення з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року залишено без змін.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково.  Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року в частині стягнення з Національного банку України середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення. Стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 лютого 2015 року до 30 березня 2016 року у розмірі 796 151,65 грн. з відрахуванням обов`язкових виплат та платежів з цієї суми.
Постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 23 травня 2017 року змінено у частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період  з 05 лютого 2015 року до 30 березня 2016 року у розмірі 420 978,24 грн. з відрахуванням обов`язкових виплат та платежів з цієї суми.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року задоволена заява ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 757/7498/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т. 3 а.с. 172-173).
Представник позивача 06 лютого 2020 року отримав дублікат виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі та пред`явив його до виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (т. 3 а.с. 176).
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Л.О. від 10.08.2020 року відкрито виконавче провадження № 62763919 про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України (т. 3 а.с. 187).
Порушуючи питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, Національний банк України послався на добровільне виконання судового рішення про поновлення позивача на посаді до відкриття виконавчого провадження. Наказом Національного банку України від 10.06.2016 № 2554-к ОСОБА_1 поновлений на роботі, про що йому повідомлено листом Національного банку України від 14.06.2016 № 17-0007/50462 (т. 3 а.с. 182, 184-186).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви Національного банку України та визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі 757/7498/15-ц, виданий 28 лютого 2020 року Печерським районним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідно до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.
Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом Національного банку України від 10.06.2016 № 2554-к ОСОБА_1 поновлений на роботі на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, про що йому повідомлено листом Національного банку України від 14.06.2016 № 17-0007/50462 (т. 3 а.с. 182, 184-186). До трудової книжки ОСОБА_1 внесений запис про визнання запису про звільнення з роботи недійсним та поновлення його на роботі.
Оскільки на день винесення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Л.О. постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2020 року, Національним банком України був виданий наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі із внесенням відповідного запису до трудової книжки, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа у справі 757/7498/15-ц, виданого 28 лютого 2020 року Печерським районним судом міста Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України, таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що виданим   28 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва виконавчим листом № 757/7498/15-ц було передбачено як поновлення ОСОБА_1 на роботі, так і стягнення з Національного банку України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору, оскільки судом вирішувалося питання про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа про поновлення ОСОБА_1 на роботі. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Національний банк України пов`язував своє звернення із заявою з винесенням державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 10.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до вказаної постанови державним виконавцем відкрито виконавче провадження виключно в межах виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що суд не встановив чи був ОСОБА_1 ознайомлений з наказом про його поновлення на роботі та записом у трудовій книжці, чи був йому забезпечений доступ до робочого місця  і можливість виконувати своїх трудові обов`язки. Згідно положень ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення працівника на роботі вважається виконаним саме з моменту видання наказу або розпорядження про поновлення працівника на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки. Станом на день поновлення ОСОБА_1 на роботі Закон не пов`язував виконання рішення суду про поновлення на роботі із забезпеченням працівникові фактичного  доступ до робочого місця  та можливості виконання своїх трудових обов`язків.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що після ухвалення судом рішення про його поновлення на роботі (30 березня 2016 року) він не з`являвся до  Національного банку України до 20 січня 2021 року. Повідомлень Національного банку України про скасування наказу про поновлення на роботі не отримував. З наказом від 10 червня 2016 року № 2554-к про поновлення на роботі ознайомився 20 січня 2021 року, коли забирав свої особисті речі в Національному банку України. Того ж дня його попередили про наступне звільнення з посади, на яку він був поновлений на роботі, а також запропонували наявні  вакантні посади. Вакантні посади не  відповідали його фаху та досвіду і 25 січня 2021 року він звільнився з посади директора Дирекції з управління діяльністю Корпоративного недержавного пенсійного фонду  Національного  банку України за згодою сторін.
Такі пояснення підтверджують факт добровільного виконання Національним банком України рішення суду  про поновлення ОСОБА_1 на роботі.
Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув заяву  Національного банку України за відсутності ОСОБА_1 і його представника  не спростовують правильності ухваленого судом рішення. Про час і дату судового засідання по розгляду заяви Національного банку України ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Панчохи Олександра Степановича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 27  травня 2021 року. 

Суддя-доповідач                                                         Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.